ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 281, 2004-07-14 11:00

אילן שלגי: אני פותח את הישיבה.

אילן שלגי: גברותיי ורבותיי, שלום לכולם.

אילן שלגי: אנחנו התחלנו באיחור מה, משום שהישיבה הקודמת התארכה מעבר לצפוי.

אילן שלגי: אנו מקיימים כעת דיון, על-פי בקשתן של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שנמצאת אתנו וחברת הכנסת ענבל גבריאלי שלא נמצאת אתנו.

אילן שלגי: את הנושא של סיכון חייהם של ילדים בהסעות בית ספריות תציג בפירוט חברת הכנסת פינקלשטיין.

אילן שלגי: זה נושא שכבר דנו בו בעבר.

אילן שלגי: אני זוכר ששאלנו כיצד מסיעים עד 70 ילד באוטובוס, כולל שלושה בספסל, גם ילדים בגילאי 13-14, והאם זה לא פוגע בבטיחות.

אילן שלגי: קיבלנו תשובות משפטיות שפורמלית אין על כך איסור, משום שפסק הדין בנושא הזה נמצא תחת ערעור וכל הנושא נמצא בבחינה חדשה, אבל אנחנו יודעים – אני בטח לא בר-סמכא לקבוע – שהיו פגיעות יותר קשות בתאונות בגלל אוטובוסים עמוסים.

אילן שלגי: יש לנו רושם לא מקצועי שזה בכל זאת מצב לא ראוי שמגביר את הסיכון.

גילה פינקלשטיין: בעקבות אותה תאונה טרגית ותאונות רבות לפניה, חשבנו שמאוד חשוב להתמקד ולתת עדיפות לנושא של סיכון ילדים והסעות תלמידים, ולהכריז על מצב חירום, אפילו חוקי חירום, החמרה בענישה לעבריינים, כדי להגן על שלום הילדים שלנו.

גילה פינקלשטיין: מסתבר שיש כאן מספר בעיות שצריך לתת עליהן את הדעת.

גילה פינקלשטיין: יום אחרי התאונה הטרגית הנחתי על שולחן הממשלה חוק חדש, שמחייב חגורות בטיחות באוטובוסים.

גילה פינקלשטיין: מסתבר שכאשר התמידו לשמור על הנושא של חגורות בטיחות במכוניות פרטיות, היתה ירידה של 50% במספר התאונות.

גילה פינקלשטיין: יש מחקר שהראה שבתקופה שאכפו את נושא חגורות הבטיחות ברכב פרטי, היתה ירידה של 50% במספר הנפגעים בתאונות דרכים.

גילה פינקלשטיין: פחות תאונות דרכים, פחות נפגעים במדינת ישראל, לפי סקר שקראתי עכשיו.

גילה פינקלשטיין: צריך לחשוב איך אנחנו דואגים לכך שנהג אוטובוס לא ייצא לדרך, בלי לבדוק שכל הילדים חגורים.

גילה פינקלשטיין: זאת הבעיה הראשונה – חגורות הבטיחות.

גילה פינקלשטיין: מסתבר שיש נושא של עלויות גבוהות.

גילה פינקלשטיין: התקנת חגורות בכל אוטובוס עולה 5,000 שקל, וזה אומר שצריך תוספת של 50 מיליון שקל.

אהובה שפיגלמן: לא 5,000, אלא 15,000 דולר לאוטובוס.

אילן שלגי: כמה עולה כל האוטובוס?

אהובה שפיגלמן: מיליון ו-200,000 שקל.

גילה פינקלשטיין: נשאלת השאלה איזה שיקולים יותר חשובים, הבטיחותיים - כדי למנוע את סיכון חייהם של הילדים, שזה ההון האנושי שלנו - או הכלכליים, ועל זה צריך לתת את הדעת.

גילה פינקלשטיין: המחקר גם מראה שהמעורבות של אוטובוסים בתאונות גדולה יותר מאשר מעורבות כלי רכב אחרים, ולכן צריך להקדיש חשיבה לעניין.

גילה פינקלשטיין: אולי צריך לדרוש מנהגי האוטובוס דרישות נוספות?

גילה פינקלשטיין: צריך לתת על זה את הדעת.

גילה פינקלשטיין: בעיה שנייה שעדיין לא דיברנו עליה – דיברנו רק על חגורות בטיחות – היא דחיסת תלמידי לאוטובוס.

גילה פינקלשטיין: כמה תלמידים אפשר לדחוס לאוטובוס מטעמי חיסכון?

גילה פינקלשטיין: באוטובוס בכפר יונה שבו אירע האסון ישבו 65 תלמידים, למרות שבאוטובוס תקני יש 55 מושבים.

גילה פינקלשטיין: משרד התחבורה מסתמך על תקנה לחוק התחבורה משנת 1961, שלפיה מותר להושיב באוטובוס שלושה ילדים שלא מלאו להם 14 בכל מושב המיועד לשני נוסעים.

גילה פינקלשטיין: מאז התקנה הזאת השתנתה, אבל בכל זאת אנחנו שומעים שמושיבים שלושה ילדים.

ספי דיין: היא לא השתנתה, היא עדיין קיימת.

גילה פינקלשטיין: היא קיימת, ניסו לשנות אותה.

גילה פינקלשטיין: צריך לתת את הדעת על כך שלא צריכים לשבת שלושה ילדים במושב.

גילה פינקלשטיין: צריך להחמיר בהסעה של תלמידים יותר מאשר בהסעות רגילות.

גילה פינקלשטיין: גם בגלל שבנוסף לכל הדברים הילדים משתוללים בהסעות, ביקשנו שנים רבות שתהיה תורנות של מורים, אבל לא הצלחנו בכך.

גילה פינקלשטיין: ארגוני המורים גם לא מסכימים לזה.

גילה פינקלשטיין: חשוב מאוד שמבוגר יהיה בהסעות תלמידים ויקפיד שהם יחגרו חגורות ושלא יישבו שלושה ילדים במושב.

גילה פינקלשטיין: אולי צריכה לעלות הצעה שתהיה תורנות בין הורים ושוועד ההורים יארגן את זה, כי אנחנו לא מצליחים לארגן את המורים לעניין זה.

גילה פינקלשטיין: צריך להיות מבוגר בהסעה.

גילה פינקלשטיין: במדינה נאורה כשלנו שבה יש הישגים בכל התחומים, לא מתאים לנו שיהיו תאונות כאלה ושהילדים ייפגעו.

גילה פינקלשטיין: אתם יודעים שאם הילדים באוטובוס בכפר יונה היו חגורים, בוודאי שהפגיעה בהם לא היתה כל כך קשה והיינו מצילים חיים.

גילה פינקלשטיין: צריך ללמוד מהטרגדיה הגדולה הזאת.

גילה פינקלשטיין: אנחנו נצא מכאן בפנייה לשר התחבורה החדש, ונבקש לתת עדיפות לנושא הזה ולבחון אותו בכובד ראש, כדי שהסעות הילדים תהיינה בטוחות יותר ושיימנעו אסונות בעתיד.

אילן שלגי: אני קודם כל מבקש לומר הערה לסדר.

אילן שלגי: היום הדיון הזה יהיה קצר, כי נהיה חייבים לסיים עד השעה 12:00.

אילן שלגי: אנחנו יושבים כעת, על-פי אישור של יושב-ראש הכנסת, על זמן מליאה עד השעה 12:00, ולכן אני מראש מתנצל אם לא כולם יקבלו רשות דוברים, ומהדוברים אני מבקש להתייחס בקצרה לדברים.

אילן שלגי: אולי נשמע ראשון דווקא את נציג המשטרה, ונשאל איך המשטרה מתייחסת לעניין.

אילן שלגי: האם יש לך עובדות שמתייחסות לתאונה האחרונה או לתאונות אחרות שהיו בהסעות תלמידים?

אילן שלגי: אחר כך נשמע את הגברת ימין.

מאיר אור: ראשית, אני חייב לומר שלא ידעתי בדיוק על מה יתקיים הדיון, מלבד הכותרת שלו, כך שלא ידעתי בדיוק למה להתכונן.

מאיר אור: אני רוצה להבהיר שבתאריך 6 בחודש זה התקיים דיון בוועדת הכלכלה בדיוק באותו נושא.

אילן שלגי: זה בכלל לא מזיק.

אילן שלגי: כמה שיותר דנים בנושא הזה, יש סיכוי שנתקרב לפתרון.

מאיר אור: שם דיברו על מספר נושאים: חגורות, שלושה תלמידים במושב, גודל השילוט "ילדים על האוטובוס", וכמובן שאחד הנושאים החשובים ביותר זה נושא המלווה, שהוא בעייתי ואני לא אכנס לסוגייה הזאת.

מאיר אור: חשוב להבין שמדובר לא רק על תאונות במהלך נסיעה בדרך בין עירונית כשאוטובוס מתהפך וכשיש בעיות של חגורות בטיחות בהקשר להסעות ילדים.

מאיר אור: רק במהלך החודש האחרון נהרגו שני ילדים כשירדו מהאוטובוס, תוך שהם מוסתרים על-ידי כלי רכב.

אילן שלגי: האם אתה ער להמלצה ולהוראה שמאוד מקפידים עליה בארצות הברית, שכאשר אוטובוס שמסיע תלמידים עוצר, הוא מהבהב והרכב שמאחוריו צריך לעצור וגם הרכב שבא מנגד חייב לעצור?

מאיר אור: זה אחד הנושאים שעלו בוועדת הכלכלה.

אילן שלגי: ומה אתם מציעים בעניין?

מאיר אור: הנושא הזה צריך להיבחן.

מאיר אור: בעיקרון, אנחנו בעד.

אילן שלגי: אתה מספר שנהרגו שני ילדים, אז מה יש לבחון?

מאיר אור: אולי מצד שני יחליטו שיש עדיפות למלווה שמתאים לא רק לעניין הזה, כי אם נלך על חגורות בטיחות באוטובוס, מישהו יצטרך לפקח על זה, כי הנהג לא יוכל לעשות זאת, אלא המלווה.

אילן שלגי: כשילד יורד מהאוטובוס, האם אפשר יהיה להגיע למצב שתמיד יהיה מלווה שירד עם הילדים מהאוטובוס בכל תחנה, והוא זה שיפקח על חציית הכביש?

מאיר אור: במידה שיוחלט על הצמדת מלווה, זה יהיה תקף לא רק לעניין של החצייה של הכביש, אלא גם להרבה מעבר לכך.

מאיר אור: אנחנו שמענו על תרבות הנסיעה של הילדים באוטובוס ועל הוונדליזם.

גילה פינקלשטיין: מסיבה.

מאיר אור: לא רק מסיבה.

מאיר אור: הם פתחו את מכסה המנוע ומשכו את דוושת ההאצה תוך כדי נסיעה.

אילן שלגי: מה אומר משרד התחבורה על האפשרות שכאשר אוטובוס שמסיע ילדים יעצור כדי להוריד ילדים, תיעצר התנועה?

שלמה כץ: אנחנו מנסים לקדם את העניין הזה.

אילן שלגי: כיצד?

שלמה כץ: כרגע יושבת על המדוכה ועדה – האמת היא שהיא יושבת קצת זמן ארוך, בגלל מורכבות הנושאים והפורום שמשתתף בה - ודנה בכל הסוגיות של הסעת ילדים.

שלמה כץ: בישיבה שהתקיימה ב-6 בחודש, התבקשה הוועדה להגיש את מסקנותיה תוך חודש, חודש וחצי, והיא בהחלט תעשה את זה.

שלמה כץ: אני מניח שחלק מהמסקנות יהיו לנסות לתקן תקנה שתחייב את הנוסעים בדרך לעצור כשאוטובוס ילדים עוצר.

גילה פינקלשטיין: זה קיים בארצות הברית.

גילה פינקלשטיין: כשבארצות הברית אוטובוס כזה עוצר, עוצרים משני הכיוונים.

שלמה כץ: והאוטובוס יהיה מסומן באופן כזה שיאפשר לזהותו.

מאיר אור: שם מזהים אותו, כי הוא בצבע צהוב בולט.

גילה פינקלשטיין: האם חשבתם על הכשרה מיוחדת לנהג שמסיע ילדים?

גילה פינקלשטיין: בכל זאת הוא לא אמור להסיע מבוגרים.

מאיר אור: יש התייחסות לנושא של הסעות ברשיון הנהיגה מבחינת קבלת היתר להסעת נוסעים.

אילן שלגי: אנחנו שומעים עכשיו צלצולים שמודיעים על הצבעות במליאה.

אילן שלגי: זה אומר שלא נוכל היום להתקדם הרבה.

גילה פינקלשטיין: האם תינתן הכשרה מיוחדת לנהג שמסיע תלמידים?

מאיר אור: על זה צריך לענות משרד התחבורה.

מאיר אור: שוקי שדה: כרגע ההכשרה היא הכשרה רגילה לנהג אוטובוס, הכשרה של כ-170 שעות.

מאיר אור: הספציפיקציה היא לא לילדים במיוחד, אלא איך להתנהג בכל מערך הנסיעה הציבורית, ויש גם נתח קטן לנושא ילדים.

מאיר אור: בכל מקרה, כרגע נשקלת האופציה לעשות שינוי בקורס עצמו לגבי הסעת תלמידים.

אילן שלגי: הגברת ימין, התאונות חוזרות על עצמן, ילדים נפגעים, יש פה פסק דין של בית משפט מחוזי מלפני למעלה משנתיים, שאמר שבאוטובוס יש רק 55 מושבים, ולכן אפשר להסיע רק 55 ילדים.

שוש ימין: פסק הדין הזה התייחס אך ורק ליישוב שעתר בעתירה נקודתית, והמדינה ידעה על פסק הדין הזה.

אילן שלגי: אנחנו יודעים.

שוש ימין: חברת הכנסת פינקלשטיין טענה שהיה ריבוי של תאונות דרכים, שבהם מעורבים תלמידים.

שוש ימין: אני יכולה להגיד עם ברכת אל, שאין ריבוי של תאונות שבהם מעורבים תלמידים.

גילה פינקלשטיין: אמרנו שאוטובוסים מעורבים בתאונות יותר מכלי רכב אחרים.

שוש ימין: הסטטיסטיקה דווקא מראה שאין ריבוי של תאונות שבהן מעורבים אוטובוסים שמסיעים תלמידים.

אילן שלגי: הגברת ימין, את יכולה לומר במקום שיש גידול, אבל כל תאונה היא בגדר יותר מדי.

אילן שלגי: אם אנחנו יודעים שבשבועיים האחרונים נהרגו שלושה ילדים בעמק חפר ושני ילדים כשירדו מההסעות וחצו את הכביש.

קריאה: ילד אחד.

אילן שלגי: כל ילד זה יותר מדי, אז אין טעם להתווכח אם נהרגו ארבעה כולל האסון בעמק חפר או חמישה.

גילה פינקלשטיין: שבוע לפני גם נהרגו ילדים באשדוד.

שוש ימין: משרד החינוך מדי שנה מעדכן נהלים והוראות שנוגעים לנושא הבטיחות בהסעות.

שוש ימין: אני רוצה לציין שיש לנו הרבה מאוד הנחיות והוראות שהן מחמירות מעבר למה שתקנות התעבורה וחוקי התעבורה קובעים.

שוש ימין: זה מתפרסם מדי שנה בכל הרשויות המקומיות בכל מוסדות החינוך, כשאנחנו עושים הכל כדי להגביר את הבטיחות בהסעות.

שוש ימין: נכון שלא די בכך.

שוש ימין: לשם כך גם הקים שר התחבורה ועדה בין-משרדית, שכבר פועלת שלוש שנים, והיא מנסה לבחון את כל הפרצות ואת כל נקודות התורפה שנוגעות להסעות תלמידים, במגמה לשפר אותן, עד לדרג של שינוי בחקיקה.

שוש ימין: גם התקנה שמדברת על 70 ילד באוטובוס, זה נושא שכרגע הוועדה הבין-משרדית - שחברים בה כל מי שיש לו יד ורגל בנושא הזה – דנה בו, כדי לראות אם יש מקום לבטל את התקנה הזאת או להשאיר אותה כפי שהיא.

אילן שלגי: מתי הוועדה הזאת אמורה לסיים את עבודתה?

שוש ימין: יושב-ראש הוועדה הוא מר יהודה אלבז.

שוש ימין: לפי ההתחייבות שלו, היא אמורה לסיים את עבודתה לכל המאוחר בעוד חודשיים.

אילן שלגי: את אומרת שהיא יושבת כבר שלוש שנים, אז אנחנו שמחים שהיא לקראת סיום.

גילה פינקלשטיין: האם את יודעת שנהרגים בממוצע 15 תלמידים כל שנה בהסעות או בתחנות ההסעה?

גילה פינקלשטיין: זה המון.

שוש ימין: המחקרים מראים שרוב התאונות נגרמות בעל העלייה והירידה מהרכב, ולא כל כך כשהרכב נמצא בתנועה.

אילן שלגי: אבל זה קשור בהסעה.

אילן שלגי: אנחנו הרי לא מדברים בעניין תיאורטי.

גילה פינקלשטיין: 15 תלמידים נהרגים בשנה, וזה המון.

אילן שלגי: זה קשור להסעה, ולכן גם נושא הירידה, החצייה והמלווה כולם קשורים.

שוש ימין: אנחנו טוענים שעל נושא ההסעות לא רק משרד החינוך אחראי וגם לא משטרת ישראל, יש פה חבירה גם של אחריות ההורים, ובנהלים שלנו ובימי העיון וההיערכות שאנחנו מקיימים, אנחנו מבקשים שגם ההורים יתגייסו.

שוש ימין: כשמדובר בילד צעיר שחוזר מההסעה, המדינה לא יכולה להעמיד לו מלווה, כך שכשהוא עולה בבוקר על ההסעה יהיה מלווה וכשהוא יורד בצהרים מההסעה יהיה מלווה.

שוש ימין: ביקשנו מההורים שידאגו להמתין לילד, בשעה שהוא אמור לסיים את לימודיו ולהגיע בהסעה.

נחום איצקוביץ: אני מודה לוועדה ולחברת הכנסת פינקלשטיין שזימנה את הדיון כאן.

נחום איצקוביץ: אני רוצה לומר שאנחנו ראשי המועצות מתפללים כל שנה וכל יום שלא תקרנה כאלה תאונות, וזה לא תמיד עולה בידינו.

נחום איצקוביץ: אני רוצה לתת כמה נתונים מאוד חשובים.

נחום איצקוביץ: אנחנו מסיעים במועצות האזוריות 100,00 ילדים מדי יום, ומספר האוטובוסים שמוגדרים כצהובים ואין להם שילוט קטן הוא 404.

נחום איצקוביץ: אולי בניגוד למה שחלק מהאנשים חושבים, ההסעות מהוות חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך.

נחום איצקוביץ: אני מציין את זה כאן, כי נדמה לי שבמיוחד משרד האוצר חושב שהסעות התלמידים הן מותרות, והקיצוצים התקציביים שהוחלו על המועצות ועל הרשויות המקומיות בשנים האחרונות בתחום ההסעות דרך משרד החינוך יצרו מצב – ואני מתריע על זה ואמרנו את זה - של מתיחת יכולת הקיום של השירות הזה ברמה סבירה, בלי כל קשר לתאונה הזאת.

נחום איצקוביץ: יש לתת על זה את הדעת כשמקצצים קיצוצים בתקציב המדינה, ואתם לפני הקיצוץ השנתי הקרוב, כך התבשרנו.

נחום איצקוביץ: עבור השלטון המקומי, המועצות האזוריות שמסיעות כמויות ומספרים אדירים כאלה, זו פגיעה אדירה ביכולת לבצע את השירות בצורה ראויה.

נחום איצקוביץ: אני רוצה לציין גם שאי אפשר לראות את הסעות התלמידים רק כדבר נקודתי, שעולים על האוטובוס ונוסעים.

נחום איצקוביץ: הסעות התלמידים זה מכלול שלם, החל מתחנת ההסעה ביישוב וכלה במסוף התחבורה.

נחום איצקוביץ: אני רוצה לציין דווקא לחיוב את משרד התחבורה, שהבין את בעיית מסופי התחבורה בבתי הספר, ובשנים האחרונות מסייע בידינו.

נחום איצקוביץ: אבל בנושא של הסעות התלמידים, החל מרגע העלייה ועד לרגע הירידה, זה מכלול שלם, ואם אנחנו דנים בבעיית הבטיחות של הילדים, אי אפשר להתעלם מכך ויש לבדוק כל אחת מנקודות התורפה, וכל אחת מהנקודות האלה היא נקודת תורפה.

נחום איצקוביץ: בעיניי אוטובוס זה שתי כיתות של ילדים.

נחום איצקוביץ: הנהג שאצלנו עובר הכשרה מיוחדת נתפס בעיננו כמורה וכמחנך, וכך באמת הנהגים שלנו נוהגים.

נחום איצקוביץ: אני מדבר על נהגי המועצות וגם נהגים אחרים.

נחום איצקוביץ: יחד עם זאת, אני חושב שהגיעה העת להשלים את כל הסיפור הזה של הבדיקות.

נחום איצקוביץ: שלוש שנים זה יותר מדי זמן.

נחום איצקוביץ: צריך לסיים את הבדיקה.

נחום איצקוביץ: אני קורא לחברי הכנסת כאן ולך יושב-ראש הוועדה, לייצר במיידית מהלך של שינוי בתקן הבטיחות בכל המכלול ולתקצב את זה.

נחום איצקוביץ: אני יודע שלא נמצא כאן נציג משרד האוצר.

נחום איצקוביץ: הוא הוזמן לכאן.

נחום איצקוביץ: הם בדרך כלל מגיעים רק בזמן הקיצוץ.

נחום איצקוביץ: יש לתקצב את שינוי התקן של הבטיחות, באופן שנוכל לעמוד בו, ולא באופן שזה יהיה נייר שאין לו כיסוי.

אילן שלגי: אנחנו רוצים לבקש סליחה.

אילן שלגי: מכיוון שמזעיקים אותנו למעלה להצבעה, אני לא מפזר את הישיבה.

אילן שלגי: אנחנו נעלה להצביע ונחזור לכאן למטה בעוד רבע שעה.

אילן שלגי: אנחנו גם לא יכולים להתקזז כי אנחנו שנינו, נכון להיום, בקואליציה.

אילן שלגי: מר שוקי שדה, בבקשה.

שוקי שדה: כשמונה שעות אנחנו מדברים על נושא הסעת ילדים.

שוקי שדה: ההשתלמויות כוללות באמת את השמונה שעות האלה.

שוקי שדה: אמרתי שאנחנו מנסים לתגבר את השעות האלה, ולהגיע לפחות ל-15-20 שעות בהדרכת הקורסים האלה לטובת העניין.

אתי בנימין: המשטרה ואני מוצאים בביקורות מספר דברים.

אתי בנימין: הרבה רכבים לא תקינים, והנהג לא מקפיד לתקן את הרכב.

אילן שלגי: אולי משרד התחבורה יתייחס לזה.

אתי בנימין: בהרבה רכבים יש נהגים שאין להם אישור להסיע תלמידים.

אתי בנימין: אנחנו נאלצים להוריד את הילדים.

אתי בנימין: אין תיקי עזרה ראשונה ברכבים.

אתי בנימין: לא פעם אנחנו נתקלים בחברות הסעות שעוצרות בדרך ומתחילות להעביר תלמידים באמצע הדרך, שזאת תופעה שהיא פשוט מחרידה.

אתי בנימין: אין שילוט מתאים של "מסיעים ילדים".

אתי בנימין: תרבות הנסיעה קטסטרופלית.

אתי בנימין: אין לנו שום בעיה שההורים יירתמו לפקח בהסעות, אבל אין שום סיבה בעולם שמורה שמלמדת בבית ספר לא תעלה על האוטובוס.

אתי בנימין: מורות מוכנות לנסוע במונית ולא לעלות על האוטובוס הזה.

אתי בנימין: הרשויות היום במצב קטסטרופלי והן מחפשות את הזול ביותר, והזול ביותר לא נותן בטיחות לילדים שלנו.

אתי בנימין: גם מטפי כיבוי אש אין ברכבים.

שלמה כץ: יש מערך פיקוח די הדוק על נושא המסיעים ועמידתם בתקנות.

שלמה כץ: בנוסף לזה, ברמה של החוק יש חובה על כל חברה כזאת להחזיק קצין בטיחות, שאמור לדאוג לדברים האלה בדיוק, שיהיה מטף ושהנהג יידע להסיע, וגם אני מניח שהבעיה פחותה.

שלמה כץ: עם זאת, אני עדיין אומר שמאחר שמדובר בשוק מאוד גדול של חברות, על ההורים או מי ששוכר את ההסעה לדרוש תנאי הסעה יותר טובים.

ספי דיין: גברת בנימין התייחסה לאוטובוסים הזעירים.

אילן שלגי: הם גם כלי שמסיע ילדים.

ספי דיין: רכבים בבעלות פרטית הם בעלי חברה - - -

אילן שלגי: זה עדיין חמור מאוד.

ספי דיין: לא חסר שם מטף - - -

אילן שלגי: לגבי האוטובוסים הזעירים, המיניבוסים, על אלה אין לכם פיקוח והשגחה?

ספי דיין: משרד החינוך מקיים פיקוח - - -

אילן שלגי: מה קורה כשאתם מתלוננים?

אתי בנימין: כשאני מתקשרת למועצה אזורית מסוימת או לחברת ההיסעים, אני חוטפת מטר של קללות.

אתי בנימין: אחרי שאני מאיימת להגיש תלונה למשטרה, מגיע אליי קצין בטיחות.

אילן שלגי: אולי פה מצאת כתובת.

ספי דיין: אני חבר ועדת רכב.

ספי דיין: יש לנו יושב-ראש - - -

אילן שלגי: כספי משרד החינוך הם צבועים, מזה כמה חודשים.

יעקב אגמון: כסף משוריין שיחייב את הכסף להגיע לשם.

גילה פינקלשטיין: אני מבינה שזה מסתיים בוויכוחים.

שלמה אלימלך: אבקש מהוועדה הנכבדה שכל תקנה שתצא מפה תלווה בתקנה תקציבית.

אילן שלגי: תקנות יוצאות מהרשות המבצעת, הממשלה.

אילן שלגי: אנחנו יכולים לבקר, להמליץ, לאשר, לכעוס כאשר לא התקינה תקנות - - -

יעקב אגמון: אבל ליזום חקיקה בוודאי.

שלמה אלימלך: יש להוסיף תקנה תקציבית, כי הכסף משחק תפקיד, תפקיד גדול.

שלמה אלימלך: אתי בנימין, אני לא יודע על מה את מדברת.

אתי בנימין: אולי לא פניתי אליך, אבל בהחלט מדובר - - -

שלמה אלימלך: בנושא חגורות בטיחות, על פי בדיקה ניתן להתקין חגורות בטיחות אך ורק משנת 2000.

אילן שלגי: אתם מתקינים להם חגורות עכשיו?

שלמה אלימלך: לגבי 117 אוטובוסים, מתוכם 50% ממוגנים בחבל יש"ע, כך שמה שנשאר זה כ-60 אוטובוסים - - -

אילן שלגי: גם חשובים לנו הילדים האלה.

לירי אנדי: כיוון שאנחנו כן בבית המחוקקים, נצטרך לדרוש כמה שיותר שתהיה תקנה של אי עקיפת רכב היסעים ועצירת התנועה, כשיש עלייה וירידה של ילדים מהרכב.

לירי אנדי: אלה המקרים הקטלניים שנגרמים במוות, בגלל השטח המת סביב האוטובוס.

אילן שלגי: קודם כל, אנחנו מודים שנחזור ונכנס את הפורום הזה.

אילן שלגי: הוועדה מודאגת ביותר מאי עמידה בתקני הבטיחות של כל האוטובוסים, ומכך שהוועדה הבין-משרדית שמטפלת בנושא כבר במשך שלוש שנים טרם סיימה עבודתה.

אילן שלגי: הוועדה תסיים עבודתה בעוד חודשיים, אז נתכנס לשמוע מה המליצה.

אילן שלגי: אנחנו מבקשים מהוועדה לשקול את האפשרות להתקין תקנה שמחייבת עצירת התנועה משני הכיוונים, כאשר אוטובוס אוסף ובעיקר מוריד תלמידים, וכמובן שבכל אוטובוס שבו ניתן להתקין חגורות בטיחות, אמנם החגורות יותקנו.

גילה פינקלשטיין: עכשיו זה זמן חופשה, שאפשר לנצלו.

גילה פינקלשטיין: יש דברים שניתן לעשות, כמו לדאוג לשילוט ברור יותר וגדול יותר, כך שיינתן מענה ראוי לבטיחות ילדי ישראל לפני התחלת שנת הלימודים.

אתי בנימין: צריך להעמיד את זה כתנאי במכרז - - -

אילן שלגי: תיאום בין נציגי ההורים לבין האחראי על הרכב במועצות האזוריות.

אילן שלגי: תמצאו גם כתובת מקבילה במועצות שאינן אזוריות.

אילן שלגי: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.