ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 273, 2004-07-07 09:15

אילן שלגי: תראו רבותי, בסופו של דבר השאלה האקוטית היא האם בראשון לספטמבר השנה אנחנו נפתח את שנת הלימודים או שאתם תחכו עד למסקנות של דו"ח דוברת כדי לפתוח בשביתה.

ענבל גבריאלי: יש כאן כמובן גם את האינטרס של ההורים, גם את החיים התקינים של ההורים שיוכלו לפנות לעבודתם.

ענבל גבריאלי: בשורה התחתונה הפגיעה היא בילדים, הפגיעה היא בחינוך של הילדים, הפגיעה היא גם בחינוך הפורמלי וגם בחינוך הבלתי פורמלי.

ענבל גבריאלי: זאת אומרת הלימודים במסגרת בית הספר לא מתקיימים וכנ"ל גם לגבי הפעילויות החוץ בית ספריות.

ענבל גבריאלי: אני לא אביע את דעתי לגבי ההסדר אבל אני חושבת שבעניין הזה משרד החינוך עשה מעל ומעבר כדי גם להיטיב עם המורים, גם לצמצם ככל שניתן את מספר המורים שבסופו של דבר כן ייאלץ המשרד לפטר.

ענבל גבריאלי: לדעתי החלופה הזו הוצעה להסתדרות המורים והם קיבלו אותה.

ענבל גבריאלי: אני מאוד הייתי שמחה לשמוע ואני חושבת שאני מדברת בשם יתר החברים למה בכל זאת הסכסוך הזה לא מגיע לקצו, למה תמיד זה צריך לחזור לפה שוב ושוב ושוב.

ענבל גבריאלי: הרי על פי הניסיון שלנו משנים קודמות לא תהיה בעיה לארגון למשוך את הסכסוך הזה עד לתחילת שנת הלימודים הבאה וגם לגלוש אל שנת הלימודים.

ענבל גבריאלי: אנחנו פשוט רוצים לשמוע את המניעים.

ענבל גבריאלי: לפעמים, ועוד פעם, אני אומרת את זה באופן מסוייג, לפעמים עושה רושם שלא את האינטרסים של המורים אתם מייצגים.

ענבל גבריאלי: כי בסך הכל החלופה שהציע משרד החינוך נדמה לי שבמקום אלף שלוש מאות תשאיר בסופו של דבר מספר של ארבע מאות שבעים מורים שהמשרד כן ייאלץ לפטר.

ענבל גבריאלי: אם בכל זאת אתם מייצגים את המורים ואת האינטרסים של המורים ואת טובת המורים, האם אתם צריכים כאן לא לעזור ולנסות למנוע, ובמקום שיפוטרו אלף שלוש מאות מורים לקבל את החלופה בנוגע לפיטורים רק של ארבע מאות שבעים.

אילן שלגי: תודה רבה חברת הכנסת גבריאלי.

אילן שלגי: את הצגת נכון את הסכסוך כפי שהוא מתבטא בתקופה האחרונה, ובשלו גם היו העיצומים המתמשכים שמאוד פגעו במערכת.

אילן שלגי: אני מבקש בנוסף לתשובות וההתייחסות שלכם לדברים החשובים האלה לראות את הדברים בקונטקסט מעט יותר רחב, ולכן ביקשתי מהמנכ"לית לבוא היום, ומר רן ארז, יו"ר הארגון, התנצל, יש לו היום איזו שהיא בעיה אישית מאוד מיוחדת, ולכן כפי שהוא הבטיח הוא גם שלח נציגים בכירים של ארגון המורים.

אילן שלגי: ומה שאני חושש הוא שלא תיפתח שנת הלימודים, שזה כבר אצלכם מוחלט רק תודיעו על זה ברגע האחרון, ושכל מה שקרה וקורה עד עכשיו זו רק חזרה כללית לקראת מה שאתם מתכננים לאוקטובר, כאשר יתפרסם החלק השני של דו"ח דוברת.

אילן שלגי: אני מאוד מקווה שאני טועה, אבל אני חושב שכאשר מדברים וכאשר נמשך ויימשך המשא ומתן צריך לראות את התמונה כולה.

אילן שלגי: אני רוצה להאמין שהמורים, זה נכון גם דרך אגב לגבי הסתדרות המורים, יראו את טובת המערכת, עם טובת המורים בתוכה.

אילן שלגי: אבל טובת המורה לא רק מחר ומחרתיים, ולא רק המורה שעומד מולך היום ויבחר בך או לא יבחר בך בבחירות הקרובות להנהלת הארגון אלא גם המורה של עוד שלוש וחמש ועשר שנים.

אילן שלגי: תודה רבה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה נושא כואב מאוד.

מרינה סולודקין: לפני שנה ולפני שנתיים ניסיתי להעביר חוק במליאה בנושא של אחד בספטמבר והתחלת שנת הלימודים.

מרינה סולודקין: לא נתנו לי, הסבירו כרגיל שאני ממדינה טוטאליטרית וכאן דמוקרטיה, ובגלל זה שביתות זה קודש הקודשים, ובגלל זה יום לימודים, שנת הלימודים אפשר לשבות מהתחלה.

מרינה סולודקין: אז עשינו ישיבה מיוחדת עם יושב הראש דאז זבולון אורלב, ניסינו לקבל הבטחות שתהיה התחלת שנת הלימודים בראשון בספטמבר, לא קיבלנו, היו כל הזמן היסוסים מה יהיה הנושא הבא בגלל שביתות.

מרינה סולודקין: אני חושבת שמורים בזה שלא מתחילי את שנת הלימודים הם שוברים את הקוד המקצועי של מורים של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: אני חושבת שחלק מההתייחסות למורים של מדינת ישראל, שרואים בהם אינטרסנטים, כמו כל האינטרסנטים האחרים, שמשתמשים בראשון בספטמבר כדי לקבל הבטחות או דבר אחר.

מרינה סולודקין: אני מאוד מכבדת את המקצוע של מורה, אני שש עשרה שנה עבדתי באוניברסיטה של מוסקווה וחמש שנים כאן באוניברסיטה העברית.

מרינה סולודקין: אני לא יודעת מה צריכים לעשות ולומר שדי, די לשביתות בראשון לספטמבר.

מרינה סולודקין: אבל מצד זה לדבר עם ההסתדרות, אולי צריכים גם לחשוב, אם הם עובדי המדינה אז אולי אין להם זכות שביתה.

מרינה סולודקין: אני לא יודעת.

4400: בוקר טוב לכולם.

4400: לפני שאכנס לדברי אני רוצה למחות נמרצות כנגד העובדה שיושב ראש הארגון, שהוא בעצם שמוביל את המהלכים של הארגון מזה שנים לא נמצא פה, גם אם הבעיה אישית.

4400: גם אני ביטלתי שתי ישיבות כי אני לא תכננתי להגיע לכאן, הראיה שאני אפילו לא רשומה, אבל מאחר ויושב ראש הוועדה ביקש את נוכחותי מחמת חשיבות העניין אז מצאתי לנכון לבטל שתי ישיבות, לאנשים שמחכים חודשיים לישיבה.

4400: ואני פה, חלילה אני לא רוצה לפגוע בכבודכם אבל אני יודעת מי עומד מולי בבית הדין.

4400: זה לא אתם.

4400: ואם זה לא יושב ראש הארגון זה לפחות סגניתו או יושבת ראש המחלקה הפרופסיונלית, ברכה, והיא נמצאת שם.

4400: זאת אומרת אני לא זוכרת שאי פעם אני באתי אתכם בדין ודברים לגבי פשרות כאלה ואחרות.

4400: אז הדיון הזה הוא עקר מבחינתי, אבל אני כבר פה, אז אני אומר את הדברים.

אילן שלגי: אני רוצה להאמין שבכל זאת, כמובן עדיף שהיה פה רן ארז או הגברת שאת הזכרת, אין ספק,

4400: אני רוצה לחדד את הדברים ולומר כך, אני פניתי ואמרתי לראשי הארגון שבהתנהלות הזאת שלכם אתם יצרתם תחושה שבכל שנה יש שביתה.

4400: ועובדה, לפחות בשלוש שנים האחרונות שאני מכהנת בתפקידי לא היתה שביתה בספטמבר, ויותר מכך העובדה ששלושה ארבעה ימים קודם לכן הציבור גם ידע שלא תהיה שביתה, ואני חושבת שזה הישג.

4400: אבל בסופו של יום אתם רואים מה הציבור חש.

4400: אל מול האיומים המתמשכים שלכם שוכחים את ההישג הזה, שהוא פעוט או לא פעוט, אינני יודעת, ומדברים על ארגון המורים כמי שמשבית מדי שנה.

4400: אז צריך להיות קשובים לרחשי הלב של הציבור ולהסיק מזה מסקנה יותר משמעותית, והיא שאנחנו בהתנהלות הזאת, אנחנו ואני פה מכניסה את עצמי לפורום המורים והמחנכים בישראל, מאבדים את אהדת הציבור.

4400: אנחנו מעצימים את תחושת המשבר באשר למעמד המורה ולמקומו ולסטטוס שלו.

4400: וזה גול עצמי, בשפה הכי פשוטה.

4400: ההתנהלות הזאת של ארגון המורים פוגעת במורים ובעצם מאבדת את הרלוונטיות שלה בהיותה מייצגת את המורים במדינת ישראל.

4400: משום שאם נשאל מורה מורה, הם בזים להתנהלות הזאת, הם לא מסכימים עם ההתנהלות הזאת, אבל הם מובלים.

4400: אני זוכרת את עצמי כמנהלת, לפעמים לא ידעתי על מה אני בכלל מובלת לשביתה.

4400: ממש לא הבנתי, אבל בבוקר קמתי, שמעתי שביתה אז לא באתי לבית הספר.

4400: הם לא מסכימים עם ההתנהלות הזאת.

4400: וכדאי שתהיו קשובים לא רק לרחשי הלב של הציבור אלא גם לרחשי הלב של המורים.

4400: עכשיו החטא שלכם הוא כפול.

4400: משום ההתנהלות רבת השנים הזאת, ויצירת תדמית מאוד מאוד בעייתית בציבור, אבל הוא כפול משום שאנחנו נמצאים על ספה של מהפיכה.

4400: כוח המשימה הלאומי בראשותו של דוברת, כל המלצות הוועדה, מעמידים אותנו בפני הזדמנות חד פעמית, ממש הסטורית, לשנות את מעמדנו ואת תדמיתנו גם בעיני הציבור.

4400: אז במקום לומר הנה, אנחנו מהיום ואילך גם מתנהגים אחרת, ונותנים את כל האנרגיות שלנו על מנת להתמודד עם האתגרים שמעמידה הוועדה עצמה, ועדת דוברת, וזה הרבה מאוד אתגרים, והבעיה היא מורכבת, במקום לנתב את האנרגיות לשם באופן חיובי, אני עכשיו צריכה להתעסק אם כן יש עיצומים או לא יהיו עיצומים או אם כן תהיה שביתה או לא תהיה שביתה.

4400: אני אומרת שזה חמור פי כמה.

4400: אם אתה רוצה שאני אנחש, אני אנחש.

4400: לא תהיה שביתה באחד בספטמבר, מסיבות כלכליות גרידא.

4400: הם ידחו את זה אחרי החגים, אבל עד אז הם יעשו עיצומים.

4400: עכשיו אני רוצה להסביר מה העיצומים האלה, מה משמעותם, ובעיני זו בעיה חמורה פי כמה.

4400: העיצומים האחרונים שעוד לא הסתיימו, שנת הלימודים הסתיימה, הילדים יצאו לחופשה ולכולם נדמה שאין כלום.

4400: אבל אנחנו בעיצומים.

4400: העיצומים אומרים לא להעביר ציוני מגן בנוהל הרגיל.

4400: אני מזמינה אתכם, אני אזמין אתכם כדי שלא תראו איך אני שמה את ערימות הדפים עם הדיווחים על הציונים.

4400: אני כל יום מתפללת מחדש של ירד גשם ולא תהיה שריפה, כי זה לא במקום הטבעי שלהם.

4400: הילדים לא רואים את הציונים המשוכללים שלהם.

4400: אני פניתי לבית דין לעבודה וביקשתי, מאחר והסתיימה שנת הלימודים והציבור בכלל לא מבין שיש עיצומים, כך שהם בכלל לא אפקטיביים, בואו תקלו עלינו ותפסיקו את המהלך הזה.

4400: בית הדין אמר לא, עד שהארגון לא יבוא ויגיד אני מסיר את הדרישה שלי לעיצומים האלה אז הוא לא מסיר.

4400: אז רק שתדעו, יש עוד עיצומים.

4400: וילדים מתגייסים לצה"ל בתוך פחות מחודש ימים והם לא יודעים, הם לא ידעו את הציונים המשוכללים שלהם.

4400: אנחנו לא יכולים לעבוד.

4400: אז זה דוגמא של עיצומים שהציבור אפילו לא יודע.

אילן שלגי: עד כמה, ברשותך, ישנם מורים ובתי ספר שלא מצייתים להוראות הארגון וכן מעבירים ציונים?

4400: יש, בהחלט יש אנשים אחראים, שאומרים באמת ההתנהלות הזאת לא רלוונטית, היא לא מייצגת אותי, אני לא מסכים אתה, והם פועלים בשקט.

4400: אבל אני לא רוצה לחשוף אותם.

4400: אבל יש, כמות לא קטנה, ואני שמחה.

4400: לפחות כלפי חוץ אני לא יכולה להוציא את הציונים כי מבחינת בית הדין, גם אם הם העבירו נכונה את הדברים אני לא יכולה להשתמש בזה.

4400: אני רוצה כאן לבקש שכל שהעיצומים האלה שדיברתי עליהם יופסקו מייד.

4400: זה קודם כל.

4400: פנינו לארגון עצמו.

4400: הדבר הנוסף שאני מבקשת באמת להפסיק עם האיומים של העיצומים, להפסיק עם השביתות.

4400: הרי אנחנו עומדים על ספה של מהפיכה שאומרת משנים את שכר המורה בצורה משמעותית, משנים את תנאי עבודתו.

4400: בואו נהיה חזית אחת אל מול המצוקות האחרות שיש לנו.

4400: אנחנו צריכים להתמודד בתקציב המדינה לשנת 2005 ולהתמודד ולהתעקש ולהיאבק על זה שלא יורד שקל אחד מהתקציב שלנו ל-2005.

4400: אנחנו צריכים לעמוד על ההבטחה של שר האוצר שהוא יתן לנו גם תקציב תוספתי עבור יישום חלק מהמלצות ועדת דוברת.

4400: יש לנו מספיק, לא רוצה לומר מאבקים אבל מספיק אתגרים להתמודד אתם.

4400: אז בואו נעזוב את זה בצד, נתאגד כחזית אחת.

4400: אני רוצה לסיום להגיד דבר אחד.

4400: אני אוריד כל שעה וכל יום שמורה לא יבוא לעבודה.

4400: אני אנקה משכרו, ואני רוצה שמורי ישראל ידעו את זה.

4400: בדרך כלל אתם מסתירים את זה.

4400: אני אנקה כל יום וכל שעה משכרו של מורה אם הוא לא יגיע לבית הספר באחד בספטמבר או לחילופין לא יעשה את עבודתו במלואה, קרי הפורמלית והבלתי פורמלית.

4400: יציאה לטיולים, מתן ציונים, ישיבה בישיבות ציונים, ישבה במועצות פדגוגיות, הכל.

4400: שידעו מורי ישראל, אני בעניין הזה לא אוותר כהוא זה.

4400: ואני מציעה לכם, פני לשלום, לא למאבק ולא למלחמה.

4400: תאמרו כבר היום ,אין לנו שום כוונה להשבית את מערכת הלימודים באחד בספטמבר, לא לנקוט בעיצומים, אנחנו מורי ישראל מתארגנים ליישום המלצות דו"ח דוברת.

4400: תודה.

אילן שלגי: תודה רבה לגבירתי המנכ"לית.

אילן שלגי: אני חושב שאלה דברים חשובים, כדורבנות.

אילן שלגי: אני בהחלט מצטרף לכל בקשותייך, דרישותייך והצעותייך.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לחשוב להמליץ או להעביר את החוק, אולי בראשי הארגונים לא יכולים לעמוד אנשים שהם לא מורים למקצועות של בגרות.

מרינה סולודקין: ולא מורים בכלל.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאם זה לא ברור מהתחלה אז אולי להמליץ לוועדת דוברת שרק מורים לתורה, למתמטיקה, לאנגלית, למדעים.

ענבל גבריאלי: הבעיה היא את האינטרסים של מי מייצגים אלה שעומדים בראשי הארגון.

ענבל גבריאלי: האם את האינטרסים של המורים, האם הם עושים את זה מתוך ראיה של טובת כלל המערכת ובעיקר תלמידי ישראל, או שמדובר באיזו שאיבת כוח פוליטי, איזה שהוא יצירת הון פוליטי, גניבת הון פוליטי כאן.

ענבל גבריאלי: רק בזה, לדעתי האישית.

אילן שלגי: גבירתי ורבותיי נציגי ארגון המורים.

אילן שלגי: אתם לא הוזמנתם לכאן בתור נאשמים, אבל לפחות עד עכשיו כל מי שדיבר בא אליכם בטענות.

אילן שלגי: אבל תבינו שזאת באמת תחושת הציבור, ואנחנו, מה לעשות, חברי הכנסת מייצגים את הציבור.

אילן שלגי: יחד עם זה אנחנו גם רואים את הדברים בצורה אחראית ומערכתית, ולכן גם כאשר מדברת מנכ"לית משרד החינוך שמעתם אותי מזדהה עם כל מלה שלה, וחבריי פה אמרו דברי מאוד דומים.

אילן שלגי: אז בבקשה אם אפשר, תאמרו את כל מה שאתם רוצים, נשמע גם את אורחינו הצעירים, אני מבקש תנסו להתייחס לדברים לא רק מתוך זוית הראיה של הבעיה של אתמול ושל מחר, אלא בראיה הכוללת, מערכת החינוך לאן, ואיך אתם משתתפים בשידרוג שלה.

אברהם פסקל: דבר ראשון אני רוצה למחות גברתי המנכ"לית, רן ארז הוא יושב ראש הארגון, הוא נבחר על ידי ארבעים ואחד אלף מורים בבחירות אישיות, אנשים הצביעו בשבילו.

אברהם פסקל: ולכן אני חושב, אם הוא לא בא הוא הודיע שלא יוכל לבוא,

אילן שלגי: כמה חברים יש בארגון?

אברהם פסקל: ארבעים ואחד אלף.

אילן שלגי: כמה השתתפו בבחירות?

אברהם פסקל: כולם.

אברהם פסקל: כל בית ספר בוחר את הנציגים שלו, הנציגים של כל בתי הספר,

4400: אני לא תקפתי את רן ארז כרן ארז, תקפתי את היו"ר ואמרתי בהיעדרו שתבוא מי שבאה אתו לבתי הדין.

אברהם פסקל: כולנו, כל חברי ההנהלה באותה דרגה.

4400: אתה מגיע לבית הדין?

אברהם פסקל: אני כמה פעמים הייתי בבית הדין.

אברהם פסקל: ועכשיו לעצם העניין, לכל דבר צריכים, איך אומרים, לטנגו צריך שניים.

אברהם פסקל: הריטואל הקבוע של ראשון לספטמבר, אנחנו רוצים לגמור את הדברים עוד בשנה קודם.

אברהם פסקל: משרד האוצר בעיקר ומשרד החינוך גורמים את הדבר הבעייתי הזה.

אברהם פסקל: ואז המורים לא בסדר, הריטואל הקבוע.

אברהם פסקל: בעשר השנים האחרונות שבתנו פעם אחת בראשון לספטמבר.

אברהם פסקל: בכל עשר השנים האחרונות.

אברהם פסקל: גם המנכ"לית אמרה שהיא לא זוכרת בכמה השנים האחרונות ששבתו בראשון לספטמבר.

אברהם פסקל: אם ארגון המורים, אם הנהלת הארגון תחליט לשבות, אז נשבות.

אברהם פסקל: אבל אם לא אז לא.

אברהם פסקל: מי שפוחד מכל הדברים האלה, משרד החינוך ומשרד האוצר, שלא יושב אתנו בזמן, ומושך את הדברים עד הרגע האחרון.

אברהם פסקל: לגבי השביתות שלנו, העיצומים, אנחנו התרענו כבר באמצע שנה שעברה כנגד הקיצוץ הגדול במערכת החינוך.

אברהם פסקל: הקיצוץ הוא ענק.

אברהם פסקל: מקצצים בשעות,

אילן שלגי: מר פסקל, אני מבקש, אל תדבר בשם טובת התלמידים.

אילן שלגי: אתה לא אחראי לטובת התלמידים, אנחנו אחראים לטובת התלמידים.

אילן שלגי: הנהלת משרד החינוך והכנסת.

אילן שלגי: אתם דברו בשם המורים.

אברהם פסקל: אבל אנחנו אחראים לחינוך.

אילן שלגי: עם כל הכבוד, אתם תדאגו למורים.

אילן שלגי: לפרש מה טוב לחינוך זה לא תפקידכם.

אילן שלגי: עם כל הכבוד.

אברהם פסקל: אני חושב שאם הפרופסיה שלנו היא חינוך יש לנו בכל זאת אפשרות להביע את הדעה שלנו וגם חובה להביע את הדעה שלנו.

אילן שלגי: להביע דעה כן, לא לשבות על זה שהתלמידים נפגעים.

אברהם פסקל: אני חושב שאם התלמידים נפגעים אנחנו חייבים להתריע על זה, וזאת אחת הדרכים להתריע.

אברהם פסקל: עכשיו לעצם העניין שאת העלית לגבי החלופות.

אברהם פסקל: יש פה דיסאינפורמציה בצורה רצינית.

אברהם פסקל: המורים, בעיקר המורים בבתי הספר התיכוניים, רובם הגדול הם לא עובדי מדינה, הם עובדי רשויות מקומיות ורשויות.

אברהם פסקל: זה שיהיה ברור.

אברהם פסקל: כל עובד שפוטר כעובד מדינה הוא באופן אוטומטי עובר לגמלאות.

ענבל גבריאלי: בינתיים ראיתי שדאגו לאלה שעובדי רשויות בחשבונות ייעודיים לחינוך בניגוד לדעתו של שר הפנים, חברי הכנסת הצביעו על זה.

ענבל גבריאלי: הם דנו כי זה חשוב, כי אנחנו דואגים, כי אנחנו לא עושים הבחנה בין מורה שהוא עובד מדינה לבין מורה שהוא עובד רשות.

אברהם פסקל: כן נעשתה כאן אבחנה.

אברהם פסקל: כתוצאה מהקיצוצים פוטרו כאלפיים מורים.

אברהם פסקל: משרד החינוך מתייחס לסכום אבל בפועל קוצצו מכל מיני סיבות אלפיים מורים.

אברהם פסקל: אבל מורה שעובד ברשת אורט, עובד בעמל, עובד ברשת עמית או בעירייה כזו או אחרת זה לא מעניין אותו אם משרד החינוך העביר חלק מהתקציב לעירייה או את כל התקציב.

אברהם פסקל: העיריות, הרשויות והרשתות פיטרו אלפיים מורים.

אברהם פסקל: אותו פתרון שדובר עליו, של אותם שלושים מליון שקל שדובר שהארגון יוותר עליהם לשנה הקרובה פותר רק חלק קטן מהבעיה.

אברהם פסקל: וזה לא נכון שיישארו ארבע מאות שמונים מורים בחוץ.

אברהם פסקל: יישארו כאלף מורים בחוץ.

אברהם פסקל: ואנחנו לא יכולים לוותר על כך שאלף מורים יישארו בחוץ.

ענבל גבריאלי: היתה כוונה לפטר אלף שלוש מאות מורים, אני סומכת על הנתונים של משרד החינוך,

אברהם פסקל: אם משרד החינוך ומשרד האוצר לוקח אחריות שאף מורה לא נשאר בחוץ, אם את טוענת שהמספר כל כך קטן ויכולים לפתור את זה, אבל העובדות בשטח הן שונות לחלוטין.

2396: ישנם שני סוגי עובדי הוראה.

2396: ישנם עובדי מדינה וישנם עובדי בעלויות.

2396: על פי הקיצוץ שהושת על משרד החינוך בשנה האחרונה נאלצנו לפטר כאלף שלוש מאות מורים וכלמעלה מאלפיים מורים מעובדי המדינה.

2396: אני אישית הצעתי הסדר להסתדרות המורים ולארגון המורים, בואו לשנה אחת תקפיאו את ההשתלמויות, את הנופשונים, תקפיאו את זה לשנה אחת ואנחנו נחסוך את רוב פיטורי המורים.

2396: לשמחתי הרבה הסתדרות המורים הסכימה, עצרנו פיטורים של אלף חמש מאות מורים, וחמש מאות מורים שפיטרנו זה נקרא פיטורים בהסכמה, כלומר מורים שחוקים ועייפים.

2396: ארגון המורים אנחנו הצענו להם הצעות נדיבות מאוד.

2396: מתוך אלף שלוש מאות הצענו להגיע לפיטורי ארבע מאות שבעים, וחברי ארגון זה עוד פחות מארבע מאות שבעים, זה כמאתיים שבעים חברי ארגון.

2396: אבל אותו אלף שלוש מאות מורים שהיינו אמורים לפטר היו נשארים ארבע מאות שבעים מורים מפוטרים כאשר אותם משלמים חברי הארגון.

2396: הם לצערי דחו את ההצעה הזאת.

2396: יש מספר לא מבוטל שהעיריות מפטרות בגלל המצוקה שלהן עצמן ללא קשר עם קיצוץ המדינה במשרד החינוך.

2396: אם עיריית תל אביב עכשיו במצוקה,

ענבל גבריאלי: אבל משרד האוצר כפה על משרד החינוך קיצוץ, משרד החינוך מתמודד עם הקיצוץ הזה, עוד בא אליכם ואומר אני לא רוצה לפטר אלף שלוש מאות,

2396: אם עיריית לוד לא משלמת משכורת מספר חודשים או עיריית קרית שמונה, אנחנו את הכסף מעבירים, זה לא יכול להיות שבגלל מצוקה שלהם מפטרים.

2396: או למשל אומר לי מנכ"ל רשת מה אני אעשה, התורמות שלנו מארצות הברית הפסיקו לתרום.

2396: אני אומר, הנתונים שהציגה פה ח"כ גבריאלי אלה נתוני האמת של הפיטורים שרוצים לפטר בגין קיצוץ המדינה, משרד החינוך.

2396: עכשיו אם העיריות עצמן, בגלל שעשו שני מחלפים או שלוש ככרות מפטרות יותר, לנו אין שליטה על זה.

2396: לכן אני מציע לידידי שאנחנו נושאים ונותנים אתם יום ולילה וגם הוא הכיר בזה שנתנו הצעה מעבר ליכולתנו, אנחנו נקבל את ההצעה, להוריד את מספר המפוטרים לארבע מאות שבעים, כאשר חברי הארגון זה פחות מארבע מאות שבעים, וכל המאבק מול קיצוצי העיריות בגלל מצוקות שלהם לשאת ולתת אתם באופן נפרד.

נורית ולנסי: ראשית אני רוצה לומר כמה דברים על ארגון המורים העל יסודיים.

נורית ולנסי: כל המורים, כל החברים בארגון המורים העל יסודיים הם מורים בבתי הספר התיכוניים והעל יסודיים.

נורית ולנסי: כל חברי ההנהלה הם מורים.

נורית ולנסי: כולל גם אני.

נורית ולנסי: אני גם מגישה לבגרות.

נורית ולנסי: אבל זה לא הקריטריון.

נורית ולנסי: יש לנו קריטריונים להתקבל לארגון המורים, יש לנו תקנון, יש לנו מועצה, יש לנו ועידה, יש לנו הנהלה, ואני לא חושבת שצריך להתערב בנושא הפרטי שלנו.

ענבל גבריאלי: מה הנושא הפרטי שלכם, איך גם יהיה חבר בארגון, גם יהיה חבר הנהלה, ברגע שזה משפיע בצורה כזאת על מציאות החינוך בארץ, ברגע שאתם, ועוד פעם, דיברנו על תחושות הציבור, דיברנו על תחושות המורה הפרטי.

ענבל גבריאלי: ברגע שאתם מנותקים מן המורה הפרטי, ברגע שלכם יש אפשרות למנוע פיטורים, במקום שיפוטרו אלף שלוש מאות שיפוטרו רק ארבע מאות שבעים, וזה לא מעניין אתכם ולא יטריד אתכם, אם תוכלו להסתכל למורים האלה בעיניים למחרת היום או לא, זה לא עניינכם הפרטי, זה עניין שלנו, ואנחנו צריכים להשפיע ולהגיד לכם בדיוק איך דברים צריכים להתנהל, אם אתם לא מספיק אחראים לעשות את זה.

אילן שלגי: אומרת לכם ענבל שהם גם פוגעים במורים, הם לא הסכימו לדברים שהארגון האחר של המורים כן הסכים.

נורית ולנסי: אנחנו מוכנים שהפתרון של הסתדרות המורים יהיה זהה לפתרון שלנו, תמורת אותה תמורה.

נורית ולנסי: אנחנו מוכנים שהסתדרות המורים וארגון המורים ימצאו את אותו פתרון תמורת אותה תמורה.

אילן שלגי: הרי אנחנו פה לא נכנסים לתוך פרטי המשא ומתן.

אילן שלגי: אנחנו חברי הוועדה- - -

ענבל גבריאלי: תקשיבו, אתם מחברים את שני הדברים.

ענבל גבריאלי: אתם מבחינת

ענבל גבריאלי: כם זה בסדר, אתם נציגי המורים, ברגע שאתם יושבים עם משרד החינוך אתם לא יכולים להכניס לשם את אותם מורים שפוטרו על ידי הרשויות.

ענבל גבריאלי: לכו תשבו עם עדי אלדר.

נורית ולנסי: אז אני רוצה להסביר, כל שנה אנחנו מתמודדים עם פיטורי מורים ובעלויות ורשויות ורשתות, כל שנה אנחנו מוצאים להם פתרונות, או בהעסקה אחרת או בפרישה מוקדמת, באיזו שהיא דרך אנחנו מוצאים פתרון למורים האלה.

נורית ולנסי: כל שנה אנחנו מתמודדים עם מורים מפוטרים.

נורית ולנסי: השנה נוסף לכל מה שהיה בשנים עד עכשיו, נוסף הקיצוץ הגדול מאוד, שהביא לאלף שלוש מאות מורים מפוטרים.

נורית ולנסי: אנחנו לא כמו הסתדרות המורים, לא פתרו לנו את כל הבעיות.

נורית ולנסי: לעמוד מול מורה מפוטר בוכה, שאין לו עבודה אחרת, אני עומדת מולם.

נורית ולנסי: לעשות סקר בתוך חדרי המורים אם העיצומים שלנו נכונים או לא אנחנו עשינו, ויש לי הוכחות לסקר הזה, הוכחות לכל השאלונים שפניתי, המורים אתנו בקטע הזה.

נורית ולנסי: ולא לעשות דמגוגיה שהמורים לא אתנו.

נורית ולנסי: הם כן אתנו.

ענבל גבריאלי: את אומרת שקשה לעמוד מול מורה מפוטר, תצטרכו לעמוד מול שמונה מאות שלושים מורים מפוטרים שאתם יכולתם למנוע את פיטוריהם.

נורית ולנסי: מה זה קשור, אני כאיגוד מקצועי לא יכולה להגיד תמורת מאתיים מורים אני מוותרת על מאתיים אחרים.

נורית ולנסי: כל מורה שלי הוא נשמה, הוא משפחה, הוא עולם ומלואו.

נורית ולנסי: למה לא ביקשת את זה מהסתדרות המורים, הרי גם הסתדרות המורים קיבלה את הכל, הסתדרות המורים אין בעיה בכלל.

מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש אני לא אוהבת את הנימות האלה, אני לא אוהבת את המלה דמגוגיה שאומרים לנו שאנחנו דמגוגים.

מרינה סולודקין: אז אני מבקשת,

אילן שלגי: גב' ולנסי, אנחנו הפוליטיקאים עוד יש לנו מה ללמוד מגבירתי המורה איך להתבטא באופן דמגוגי ולהטיל את זה על אחרים.

אילן שלגי: משום שאת אומרת אני רואה כל מורה, אני רואה טובת כל מורה, אני צריכה לעמוד מול המורה שבוכה, ואומרת לך חברת הכנסת גבריאלי, שבאמת בגיל יכלה להיות ואולי גם היתה תלמידה שלך, אבל היא צודקת, יש שמונה מאות ושלושים מורים שילכו כנראה בגללכם, משום שאתם סירבתם לוותר על זכויות מסויימות שיש למורים לטובת אותם שמונה מאות שלושים מורים.

אילן שלגי: אז אנחנו לא ניכנס פה לפרטי המשא ומתן מה עוד קיבלה הסתדרות המורים ואתם חושבים שלא קיבלתם.

אילן שלגי: אבל זה הרי ממש שקוף, ממש שקוף.

אילן שלגי: אתם על ידי ההתעקשות שלכם היום גורמים לכך שיותר מורים יפוטרו.

אילן שלגי: וטוב אמרה מנכ"לית המשרד, כל שעה שמורה לא ילמד הוא לא יקבל עליה תשלום.

אילן שלגי: זה מה שיהיה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני הגעתי מאוחר לדיון הזה, אבל ראשית אני רוצה להגיד שאני מתנגד לשביתה במערכת החינוך, אני חושב שצריך לשבות במקומות אחרים.

משה גפני: דבר שני שאני אומר לפי דעתי משרד החינוך עשה את מה שהוא יכול לעשות,

ענבל גבריאלי: עוד פעם,

משה גפני: משרד החינוך עשה את מה שהוא יכול לעשות,

ענבל גבריאלי: אני רוצה שזה פשוט יופיע פעמיים בפרוטוקול.

משה גפני: אדוני היושב ראש, באמת אני חושב שמשרד החינוך עשה את מה שהוא יכול לעשות.

משה גפני: הרי משרד האוצר השית עליו קיצוץ שהוא בלתי אפשרי, כמה פעמים ישבה פה השרה ואמרה, דיברה נגד הממשלה, היא רק לא אמרה כמוני הממשלה רעה לי, אבל היא התכוונה לזה.

ענבל גבריאלי: היא לא דיברה נגד הממשלה, היא דיברה נגד קיצוצי האוצר.

ענבל גבריאלי: אתה מחדד ומבהיר עוד יותר את הנקודה,

משה גפני: אני באמת חושב שהטענה האמיתית היא נגד הממשלה, היא נגד שר האוצר.

משה גפני: אני הייתי אומר את זה אז, ואמרתי את זה ואני אומר את זה היום.

משה גפני: אנחנו עושים פה מעשה לפי דעתי, אין לי שום עניין לא בארגון המורים העל יסודיים, אבל הוא ארגון מורים נבחר.

משה גפני: ואי אפשר לבוא אליו ולהגיד משרד החינוך עשה את מה שהוא יכול לעשות, והוא מנע פיטורים גדולים, וזה נכון, אבל עיריית קרית שמונה יש לה בעיה, מבחינה תקציבית, והיא מפטרת גם מורים על יסודיים.

משה גפני: הרי ההבדל בין המורים בבתי הספר היסודיים למורים בבתי הספר התיכוניים, ההבדל הוא מאוד פשוט, המורים ביסודי עובדי מדינה והמורים בתיכונים הם אינם עובדי מדינה.

משה גפני: חלקם עובדי רשויות.

משה גפני: אני לוקח את הדברים, בואו ניקח את זה באופן האמיתי שלהם.

משה גפני: עיריית תל אביב מקצצת במורים לא בגלל הקיצוץ של משרד החינוך.

ענבל גבריאלי: משרד החינוך יכול את ההצעה הזאת להחיל על כלל המורים העל יסודיים, גם על אלה של הרשויות?

משה גפני: לא, אבל לא הנושא הוא לא במשרד החינוך, סיכמנו מלכתחילה שבעניין הזה משרד החינוך בסדר.

ענבל גבריאלי: אם משרד החינוך בסדר אז למה לא נפתרת הבעיה של האלף שלוש מאות מורים שהם עניינם של משרד החינוך.

ענבל גבריאלי: בואו נפתור חלק מהבעיה.

משה גפני: החלק הזה שלבוא ולטעון שאנחנו לא אחראים על הבעלויות, אנחנו לא אחראים על השלטון המקומי, זה נכון, משרד החינוך לא אחראי.

משה גפני: אבל אנחנו אחראים.

משה גפני: מה זה השלטון המקומי, השלטון המקומי זה שוב הממשלה הרעה הזאת, שקיצצה שניים וחצי מיליארד שקל לשלטון המקומי.

משה גפני: מה יש פה לדבר, אני לא מבין, מה אנחנו בורחים מאחריות, אתה יושב ראש ועדת החינוך, אתה יודע מה המשמעות של ההצבעה שלך על קיצוץ כזה בשלטון המקומי, זה פיטורי מורים בעל יסודי.

משה גפני: מה אנחנו מתממים פה.

משה גפני: אני גם לא אוהב את המלה הזו שהם לא מייצגים את המורים.

משה גפני: הם נבחרו אישית, בתי הספר בחרו את הנציג שלהם.

משה גפני: זה בסדר גמור מבחינתי, אתם מייצגים.

משה גפני: מה פירוש לא מייצגים את המורים כאשר מורים באופן פרטי חושבים כך או אחרת.

משה גפני: חברת הכנסת גבריאלי, את נבחרת לכנסת,

ענבל גבריאלי: אני בחיים לא אטען שאני מייצגת את דעתו של כל מי שבחר אותי.

משה גפני: חברת הכנסת גבריאלי, ראשית אני שמח שנבחרת לכנסת.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לך, המפלגה שלך נבחרה על שני דברים בסיסיים,

ענבל גבריאלי: לדעתי אתה מדבר יותר מדי, היושב ראש צריך לקטוע אותך כאן, אתה גולש מהעניין, אנחנו מדברים על המורים, לא על מצע הבחירות של הליכוד לפני הבחירות לכנסת, באמת עם כל הכבוד, זה לא ועדת הפנים, זה ועדת החינוך.

אילן שלגי: אני מאוד נזהר בכבודו של ח"כ גפני.

אילן שלגי: יש לו אצלי יותר פריבילגיות מאשר לאחרים.

משה גפני: אני מודה לך אדוני היושב ראש, זה בסדר.

משה גפני: ואני רוצה לומר, באמת, אני יכול לתת לכם דוגמא של יהדות התורה, הליכוד נבחר על שני דברים מרכזיים, האחד זה הנושא המסורתי דתי והשני זה הנושא המדיני.

משה גפני: שני הדברים בגדתם.

משה גפני: אז מה, מישהו יבוא ויגיד שאתם לא מייצגים את הציבור, אתם מייצגים, נבחרתם.

משה גפני: אי אפשר לטעון לארגון המורים העל יסודיים,

אילן שלגי: אני מבקש הערת ביניים שלא קשורה לדיון.

אילן שלגי: אני חושב שאנחנו לא יכולים, אנחנו צריכים לצפות, כל נבחר ציבור כשהוא נבחר שיפעל באחריות לפי שאיך שהוא רואה את התמונה באותה שעה.

אילן שלגי: ולכן אי אפשר לומר במקרה הזה לליכוד אתה נבחרת על א' וב' וכעת אתם מתנהגים באופן שונה.

משה גפני: אפשר,

אילן שלגי: אבל זה לא רציני, ודאי זה לא רציני כלפי ראש ממשלה, שיש לו אחריות להנהיג את המדינה, כשהוא מקבל החלטות, גם אם הן לא מוצאות חן בעיני מי שבחר בו לפני שנתיים, אולי הוא לא יבחר בו בעוד שנתיים.

משה גפני: אני ידעתי שזה מה שתגיד ולכן אני הולך לארגון המורים העל יסודיים.

משה גפני: אל תגיד להם אתם נבחרתם על דבר אחד ועכשיו אתם לא מייצגים.

משה גפני: הם נושאים באחריות, לטוב ולרע.

משה גפני: ואני מסיים ואני אומר, אמרתי משרד החינוך לא אשמים.

משה גפני: אמרתי שהממשלה רעה.

משה גפני: אמרתי שאני נגד שביתות במערכת החינוך.

משה גפני: לא אמרתי שלהגיד להם אל תעשו שביתה בספטמבר זה כמו להגיד למצילים תעשו שביתה בחורף.

משה גפני: אבל אני פונה לאחריות האישית של ארגון המורים העל יסודיים.

משה גפני: מדובר על ילדי ישראל.

משה גפני: המשמעות של העניין שהילדים האלה בסופו של דבר יהיו ברחוב, לא ילמדו, על כל ההשלכות החמורות.

משה גפני: ומערכת החינוך בישראל, לצער כולנו, לא נמצאת בפסגת התהילה כאשר אנחנו בוחנים אותה למול מדינות העולם, בעיקר העולם המערבי, אבל לא רק.

משה גפני: אני פונה למצפונכם.

משה גפני: תנהלו מלחמה, אני אעזור לכם, יהיו רבים בכנסת שיעזרו לכם במאבק הזה, בעיקר נגד משרד האוצר.

משה גפני: בעיקר נגד הממשלה הזאת.

משה גפני: אני דרך אגב מציע לכם בבחירות הבאות לא להצביע למפלגות שבקואליציה.

משה גפני: ולכן אני פונה בכל הרצינות, אני פונה אליכם לשאת באחריות לא רק כלפי המורים.

משה גפני: ואמרתם, ואני מסכים אתכם, גם כלפי התלמידים.

משה גפני: למצות את ההליך, ללכת עם משרד החינוך פתרון המקסימלי האפשרי, במצב הרע שאנחנו כולנו נמצאים בו.

משה גפני: להגיע לפתרונות עד כמה שניתן עם השלטון המקומי.

משה גפני: ואת הנושא של השביתה בתחילת שנת הלימודים אני מסכים לחלוטין עם חברת הכנסת גבריאלי, צריך למנוע בכל דרך ובכל מחיר.

אילן שלגי: אני רוצה לשמוע את נציגת האוצר, אם יש לה מה לתרום לנו לדיון.

רונית קניס בראון: אני מצטרפת לדבריה של המנכ"לית ושל מנחם כהן, מבחינתנו אנחנו יושבים לא בשלושים ואחד באוגוסט אלא אנחנו התחלנו את הדיונים ביחד עם נציגי ארגון המורים כבר במשך חודשים ארוכים, אנחנו מבקשים להתקדם אתם, כולי תקווה שהמשא ומתן יתקדם ולא ניכנס לריטואל הקבוע, ואני באמת קוראת לכם בהזדמנות הזאת, קחו את ההצעה שהצליחו ביחד משרד החינוך יחד עם משרד האוצר לגבש, לצמצום הפיטורים, למזער נזקים.

אילן שלגי: כשאת אומרת אנחנו יושבים, למתי קבועה הישיבה הבאה?

רונית קניס בראון: יש דיונים במשך כל השבוע בנושאים השונים,

אילן שלגי: יושבים עם נציגי המורים?

רונית קניס בראון: ודאי, אם זה נושא הסכמי השכר שאנחנו מנסים לגבש, אם זה נושא של הפנסיה התקציבית, אנחנו רואים אותם השכם והערב במשרדינו,

אילן שלגי: כלומר הם ממשיכים במשא ומתן.

אילן שלגי: ואתה מר כהן גם כל הזמן שם.

אילן שלגי: שמחתי לשמוע את עמדת ארגון ההורים.

2396: אני רוצה לומר משהו גם בנוכחות המנכ"לית, לאחר משאים ומתנים ארוכים, לאחר שבילינו שעות בבית דין לעבודה אין לנו הצעות אחרות בחודשיים האלה.

2396: הצעות יותר ממה שהצענו לא יהיו לנו עד הראשון לספטמבר.

2396: כל הצעה שה ם יכולים לקבל שיקבלו אותה היום.

דב רוזנפרב: ברשות היושב ראש וחברי הוועדה כמה דברים כלליים.

דב רוזנפרב: אנחנו ארגון של אנשי פרופסיה, שמערכת החינוך חשובה לנו.

דב רוזנפרב: שהקדשנו את חיינו המקצועיים לנושא הזה, וככאלה אנחנו פועלים באחריות בשני מישורים.

דב רוזנפרב: המישור האחד הוא חרדה למערכת החינוך.

דב רוזנפרב: זה כן תפקידנו.

דב רוזנפרב: לכך הקדשנו את חיינו.

דב רוזנפרב: והדבר השני זה הגנה על תעסוקתו של המורה.

דב רוזנפרב: זה תפקידנו כארגון מורים.

אילן שלגי: הדבר השני הוא נכון, אבל הוא לא הראשון והיחיד.

דב רוזנפרב: הנה לפני כחמש שנים דאג ארגון המורים, כארגון מקצועי, להביא תכנית מהפכנית שהיא הבסיס היום לדו"ח דוברת,

אילן שלגי: אדוני, בכל הכבוד, זה לא הבסיס לדו"ח דוברת.

אילן שלגי: אני מכיר את דו"ח דוברת ואני גם מכיר את התכנית שלכם.

אילן שלגי: אני מבקש.

אילן שלגי: זה קצת יומרני.

דב רוזנפרב: ארגון המורים הפעיל באופן נסיוני תכנית, מתוך חרדה למערכת החינוך.

דב רוזנפרב: בנושא המקצועי ארגון המורים לא ישב מול הצעות משרד החינוך ולא הציע הצעות משלו.

דב רוזנפרב: ארגון המורים הביא שבע חלופות להצעות הקיצוץ.

דב רוזנפרב: חלופה אחת נדחתה על ידי האוצר, שש חלופות נדחו על ידי משרד החינוך.

דב רוזנפרב: אפשר לחזור לחלופות האלה ולבדוק אותן.

דב רוזנפרב: ואם נציג משרד החינוך מודיע כאן שאין כל הצעות צריך לפרוס גם את ההצעות שארגון המורים הציע ולראות איך אפשר לנצל את ההצעות האלה, שהן רציניות, כדי לפתור את הבעיה.

ענבל גבריאלי: קודם כל מר רוזנפרב, לגבי החלופות, לפתוח ולבדוק את החלופות שהציע הארגון, זה לא המקום, בכל הכבוד, אנחנו לא מתנגדים.

ענבל גבריאלי: זה פרטי המשא ומתן.

דב רוזנפרב: שתהיו מודעים שהיו כאלה.

ענבל גבריאלי: במשא ומתן תמיד עולות חלופות מצד אחד ועולות חלופות מצד אחר.

ענבל גבריאלי: לא אמרנו שאתם פשוט ישבתם וסתרתם כל חלופה.

ענבל גבריאלי: אני רוצה להבין כמה דברים לגבי הארגון.

ענבל גבריאלי: חלילה וחס, לי אין רצון ואני בטוחה שגם ליתר החברים, שאתם תצאו מכאן, נציגי הארגון, בתחושה שדעתנו היא שאתם ארגון לא לגיטימי או משהו כזה.

ענבל גבריאלי: בגלל זה אני חוזרת על הדברים ומגדירה אותם, כדי שזה לא מה שיווצר כאן.

ענבל גבריאלי: זו לא הכוונה.

ענבל גבריאלי: אנחנו מודעים לכך, מכינים בכם כארגון לגיטימי, לא מדובר כאן על העבודה המקצועית שלכם, אין לנו שום טענה בעניין הזה.

ענבל גבריאלי: גם לא לגבי דברים אחרים שבהם אתם מייצגים את המורים.

ענבל גבריאלי: הנקודה היחידה שבעייתית מבחינתנו, ועוד פעם, אולי היתה כאן תחושה, לפחות בתחילת הדיון של משפט שדה, אנחנו מדברים על התחושות שקיימות בשטח כרגע.

ענבל גבריאלי: על תחושות שעולות וצפות מהסיטואציה שאנחנו מצויים בה.

ענבל גבריאלי: והתחושות הן שארגון המורים, באופן מנותק, חברי הנהלת הארגון, ראשי הארגון, באופן מנותק מהרצון הפרטי של כל המורה, וכן, אני יודעת שאתם לא יכולים לעבור אחד אחד, אבל עוד פעם, עושה רושם שטובת המורה, קודם כל טובת המורה, אני לא אדבר אתכם במלים יפות של התלמידים וטובת המערכת ורמת החינוך.

ענבל גבריאלי: קודם כל המורה.

ענבל גבריאלי: אתם מייצגים את המורים.

ענבל גבריאלי: זה האינטרס החשוב והעיקרי שלשמו הגוף הזה קיים.

ענבל גבריאלי: אמרת קודם איך אני אוכל להסתכל על אותו מורה מפוטר.

ענבל גבריאלי: ואני שאלתי אותך, ובאמת ציפיתי לתשובה עניינית, אלף שלוש מאות המורים שאמורים להיות מפוטרים, משרד החינוך הציע חלופה שתביא בסופו של דבר לפיטורים רק של ארבע מאות שבעים.

ענבל גבריאלי: זאת אומרת שאת אומרת לא להצעה שתביא אותך מחר בבוקר במקום להסתכל בעיניהם של ארבע מאות שבעים מורים מפוטרים להסתכל בעיניהם של אלף שלוש מאות מורים.

ענבל גבריאלי: עוד פעם, משרד החינוך הצהיר כאן כמה פעמים שזו הצעתו האחרונה.

ענבל גבריאלי: אני לא אומרת לכם, זה משרד החינוך, הוא פתר את הבעיה, יש עוד מורים, לכו תשברו את הראש, שבו עם עדי אלדר.

ענבל גבריאלי: אמר כאן חבר הכנסת גפני, ואני בטוחה שגם יתר חברי הכנסת, נעזור לכם מול הרשויות.

ענבל גבריאלי: בשמחה ובששון.

ענבל גבריאלי: התפקיד שלכם יותר מידי חשוב לנו בכדי שלא נעזור לכם.

ענבל גבריאלי: אתם מי שמחנכים את הילדים שלנו.

ענבל גבריאלי: אבל פה, עניין של משרד החינוך, עם אלף שלוש מאות מורים בלבד.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שאתם לא צריכים, ואני לא מבקשת ואני גם לא מחייבת, אני אומרת רק שלדעתי אתם חייבים לקבל את החלופה הזאת.

קטי: אני תלמידה באליאנס, סיימתי עכשיו כתה י'.

קטי: רציתי לשאול כמה דברים.

קטי: קודם כל רק שתדעו שהתלמידים באמת לא יודעים איך זה מתבטא על אמת.

קטי: אתם מדברים פה נורא גבוה ואין לנו למי לפנות ולדעת מה קורה עם הדברים האלה.

אילן שלגי: איזה דברים?

קטי: ציוני המגן, אנחנו לא יודעים מה זה אומר כלפינו, אם זה פוגע לנו בציון,

אילן שלגי: שמעת מה אמרה המנכ"לית?

קטי: היא אמרה שזה עיכוב.