ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 263, 2004-06-29 09:30

אילן שלגי: בוקר טוב, מבקש לפתוח את הישיבה קודם כל באיחולי החלמה לחברנו יוסי שריד, חבר הועדה, חבר הכנסת, שגם בשל אישיותו וגם בהיותו שר החינוך לשעבר, הוא מאד תורם לדיוני הועדה הזאת, והוא החבר המתמיד ביותר בועדה.

אילן שלגי: אני מאחל לו בשם כולנו שתהיה לו החלמה קלה ומהירה, ושישוב אלינו במהרה במלוא כוחו ואונו.

אילן שלגי: אנחנו דנים היום בנושא של קייטנות הקיץ, רישוי, פיקוח ומחירים, מצאתי לנכון לכנס את הדיון הזה מאחר ומרבית מילדינו כבר, או ממש בימים הקרובים, יהיו בקייטנות.

אילן שלגי: אני סבור שראוי שגם אנחנו נלמד, ובאמצעותנו גם הציבור ישמע על איך מדינת ישראל מנהלת את הנושא הזה, איך היא מפקחת עליו, איך אנחנו מוודאים, שכל ילד וכל הורה שרוצה שילדו יהיה בקייטנה, אמנם יוכל להיות בקייטנה, ושילדינו בקייטנות יהיו בטוחים, גם במסגרת שהיא לא רק להעברת זמן, אלא תוסיף להעשיר אותם מעבר לתכניות הלימודים הפורמליות בבתי הספר.

אילן שלגי: אנחנו גם ערים לזה, שמעבר לקייטנות הציבוריות ישנם קייטנות פרטיות.

אילן שלגי: וראוי שגם שם נדע עד כמה הדברים שכיחים, עד כמה אנחנו יודעים מי מנהל קייטנה, מי מדריך בקייטנה, מה הילדים עושים שם ואיך אנחנו מוודאים שהם מעבירים את הזמן בשלום, וחוזרים הביתה כל יום בשלום.

אילן שלגי: אני מציע שנשמע סקירה ממשרד החינוך, התרבות והספורט, אני מבין שמר יוסף לוי הוא האיש המתאים להציג את הנושא, כך נשמח לשמוע גם אחרים כולל את נציג משרד הפנים ועוד אנשים טובים שבאו לכאן להשתתף איתנו בדיון.

אילן שלגי: בבקשה מר לוי.

יוסף לוי: בוקר טוב לכם, אנחנו נמצאים ערב פתיחת הקייטנות, ממש בימים אלה נערכות ההכנות האחרונות,

אילן שלגי: לכן התכנסנו לנושא הזה.

יוסף לוי: כן, גם של התלמידים וגם של מי שעורך את הקייטנות.

יוסף לוי: לשמחתנו הרבה המערכת הזאת של הקייטנות שייכת לפריפריה של החינוך הבלתי פורמלי, בסך הכל היא תרבות הפנאי, שהיא לא מאושרת בהרבה חוקים שמסייעים למצות אותה.

יוסף לוי: לשמחתנו הרבה ב-1990 חוקק פה בבית הנבחרים חוק רישוי ופיקוח קייטנות, ואנחנו משתמשים בו ומגדילים אותו ומרחיבים אותו ונשענים הרבה מאד כדי שכל המפעל הזה של הקייטנות, וכבר אני אומר, זה כולל מחנות הקיץ של תנועות הנוער, יפעלו בצורה סבירה, טובה, ותחת חוק ותחת אחריות.

יוסף לוי: מילה אחת על החוק, כדי שידעו כל הנוכחים פה.

יוסף לוי: היום כל קייטנה שרוצה להפתח היא מחויבת להצטייד באישור לרישוי עסקים של הרשות המקומית, כמו כל עסק אחר.

יוסף לוי: פה, אנחנו במשרד החינוך ובגלל שהנושא הזה שייך למשרד הפנים, וידידי וחברי אשר גרנר ממשרד הפנים בטח יגיד כמה מילים, אני ועוד כמה אנשים טובים שותפים בועדה בין-משרדית של חמישה משרדים, וגופים כמו המשטרה, משרד הבריאות, משרד הפנים, ואיכות הסביבה ששותפים לנו בכל התחזוקה, אכיפת החוק הזה והביצוע בדרך בטובה ביותר.

יוסף לוי: רישוי העסקים הזה אומר, שיש היום שרות ציבורי נפלא הפועל לטובת ההורים.

יוסף לוי: הורים שרוצים לבחור בקייטנה, והם רוצים צרכנות טובה וביטחון שהילד שלהם נשלח לקייטנה טובה, צריכים לעשות דבר אחד פשוט, לבוא לבעלי הקייטנה, בין אם היא פרטית ובין אם היא ציבורית, ולבקש מהם את רישוי העסק שהרשות המקומית העניקה להם.

יוסף לוי: קייטנה הבעלים שלה מציגים את רישוי העסק שתקף לשנה הנוכחית, זה לא הסכם רב שנתי אלא צריך לחדשו בכל שנה, אני יכול להגיד שההורה יכול להיות שקט ובטוח בכל הפרמטרים הן בנושאים הבטיחותיים, הן הבין-תחומיים, כמו התברואה, כיבוי אש, התכנים החינוכיים של הקייטנה, וגם בנושא כח אדם שעובד בו, אלה כל הפרמטרים שהחוק מחייב את כולנו לעמוד בהם.

אילן שלגי: ברור לי שכאשר יש רישוי מן הרשות המקומית, אז הרשות בדקה אל כל נושא הבטיחות, והבטחון וההסעות, והתברואה, וכאשר זו קייטנה ציבורית, אז מן הסתם זה דבר מתנהל על ידי הרשות המקומית באמצעות המתנ"סים או במסגרת ציבורית אחרת.

אילן שלגי: מה המצב לגבי הקייטנות הפרטיות, שוב, מעבר לפיקוח על הבטחון, בטיחות תברואה וכו', על תוכן.

אילן שלגי: מי ואיך מפקח ומוציא את הרישוי.

יוסף לוי: אין שום הבדל ברמת הפיקוח שלנו, ובהתיחסות שלנו לקייטנות ציבוריות ולקייטנות פרטיות, ושניהם מקבלים מאיתנו את אותו שרות של פיקוח, של תהליך אישור הקייטנה, של תהליך בדיקת המדריכים.

אילן שלגי: אתה יודע מה התוכן בקייטנות, גם הפרטיות?

יוסף לוי: בודאי.

יוסף לוי: הוא לא יכול לקבל את רישוי העסק בלי שאני יודע את התוכן.

יוסף לוי: כל בעלי הקייטנות הפרטיות, אתן דוגמה פשוטה, עד לפני שלוש שנים זה היה קדנציה שאני התחלתי בה החוק הזה, מד"צים שזה דבר שהוא מאד נחמד ומאד לבבי, היו התשתית המרכזית של הקייטנות הפרטיות.

יוסף לוי: ושמה החוק היה די נתון לכל מיני פרשנויות.

יוסף לוי: אנחנו עגנו את זה חזק מאד, אנחנו אפילו הגענו למצב שאפשרנו להם לפתוח קורסים, שאנחנו אישרנו את ההכנה שלהם לקייטנות הפרטיות, למד"צים בגילאים המתאימים, כדי שגם הם יוכלו ויתאפשרו לעבודה.

יוסף לוי: - -

אילן שלגי: תאמר מה הגילאים.

יוסף לוי: שלהם, חוזר מנכ"ל ילד שהוא מד"צ הוא ילד שמסיים כתה י', שעבר קורס הכשרה או מטעם משרד החינוך או מטעם תנועות הנוער, או מטעם כל גוף אחר שאנחנו אישרנו כמו החברה למתנ"סים, כמו קייטנות פרטיות כאלה ואחרות, שמבקשים מאתנו אישור ומבצעים את קורסי המד"צים תחת הפיקוח שלנו.

יוסף לוי: כל צוות ההדרכה הבוגר שהוא מחויב בהסמכות, ויש הגדרות מאד ברורות, נשמח להפקיד בידכם גם את חוזר מנכ"ל שהוא מאד מפורט.

יוסף לוי: כל בעלי התפקידים המרכזיים מחויבים בהכשרות ובהשתלמויות שמשרד החינוך עורך ברחבי הארץ אנחנו ערכנו, בימינו סיימנו השתלמויות גם לקייטנות פרטיות, וגם לקייטנות ציבוריות וגם לקייטנות של תנועות הנוער, שכמעט 2,000 עובדים במערכת שקבלו השתלמות והכשרות בכל התחומים הנדרשים.

יוסף לוי: החל בחינוך המשך בבטחון, בטיחות, תברואה, וכל הקשור בזה.

יוסף לוי: אדוני היושב ראש, בשביל האינפורמציה על ההיקפים שמדובר, הבאתי את הסיכום של שנה שעברה, שנבין גם בכמה מדובר.

יוסף לוי: אני יודע עדיין על כל הקייטנות, שהבעלים שלהם נוהגים כחוק והם לא פורעי חוק.

יוסף לוי: זאת אומרת, על זה אני מדבר.

אילן שלגי: מה שמדאיג אותי, זה כן פורעי החוק, או אלו שעל הגבול.

אילן שלגי: מה, איך אתה מונע מצב שבקייטנה, למשל, ידריכו הילדים בעד סרבנות.

יוסף לוי: יש שתי דרכים לגלות זאת.

יוסף לוי: אחת, על ידי ביקור שוטף, או של מערכת הפיקוח של משרד החינוך, או כל מיני גורמים אחרים שמגיעים, או של מערכת החינוך של הרשות המקומית.

יוסף לוי: מנכ"ל החברה למתנ"סים, או מנהל המתנ"ס המקומי שמפעיל קייטנה, ששם אני לא יכול למדוד כאלה דברים, הוא מלווה את הקייטנה עקב בצד אגודל, כאשר מנהל מחלקת חינוך, ומנהל מחלקת נוער ברשות מקומית, שהקייטנות הם בפיקוחו.

יוסף לוי: סוג שני של בדיקות שעליהם אנחנו משתיתים את מירב האכיפה שלנו, ופה אנחנו כל פעם קוראים לציבור, זה אינפורמציה שאנחנו מקבלים מהורים שפתאום נתקלים בתופעה מסוימת או בתקלה מסוימת, או מאיזה גוף מסוים שמגלה לנו שמשהו לא תקין בקייטנה שיש לנו תכנית א' ומבצעים תכנית ב', לא רוצה להזכיר פה שם של ישוב שבשנה שעברה הוגשה תכנית ברישוי, ברשיון לקייטנה תוך כדי תהליך הקייטנה הם עשו מהפך בתכנית החינוכית, הנושא הזה נתגלה על ידי המפקח שלנו, שהוא בן אותה עדה.

אילן שלגי: אתה יכול להבטיח לנו שהשנה בישוב הזה המצב הזה לא השתנה.

יוסף לוי: בשנה שעברה זה לא חזר על עצמו.

יוסף לוי: עשינו משהו שהוא מאד חכם, אנחנו לא סגרנו את הקייטנה, טען ראש הרשות וכולם שהם לא ידעו מה נעשה בתוכו, כל המרכזים של הקייטנה, מי שהיה מעורב פונה מתוך שטח הקייטנה, הקייטנה נעצרה ליום, והגיעו מדריכים חדשים ותכנית חדשה, ואני חושב שעשינו נכון - -

אילן שלגי: אתה מדבר על מקרה בצפון, שבו היתה ממש הסתה נגד המדינה.

יוסף לוי: שם הוא נסגר טוטאלית.

יוסף לוי: אני מדבר על מקרה אחר.

יוסף לוי: שמה נסגר לחלוטין מפני שלא היה לנו שיתוף פעולה גם של הרשות המקומית.

יוסף לוי: במקום שיש לנו שיתוף פעולה של הרשות המקומית, שהיא האחראית על רישוי העסקים ועל אכיפתו, ואנחנו מרגישים שאפשר לתקן, יש לנו גם את הצורך ואת הרצון שהילדים האלה לא יסתובבו במקומות אחרים, יסתובבו במקומות מסודרים ומכוונים.

יוסף לוי: אלה האינפורמציות שאנחנו מקבלים.

יוסף לוי: אין לי ספק שמתוך, אם אני אגיד בשנה שעברה, פעלו בסך הכל 2,692 קייטנות ברשיון, ברחבי הארץ, שהקיפו 446,000 תלמידים זה מסה עצומה, אנחנו פסלנו 64 קייטנות כשהפסילה היתה או תוך כדי ביצוע הקייטנה או על פי מידע מוקדם שקבלנו ופסלנו קייטנה, או שהקייטנה הגישה לנו בקשה לרשיון ולא עמדה בדרישות שחוזר מנכ"ל מחייב.

יוסף לוי: אנחנו, המשרד, וחברים משותפים ממשרדים אחרים, עושים באמת ככל יכולתנו.

אילן שלגי: אתה משוכנע, למשל, שאתה יודע מה התוכן בקייטנה של הילדים של היהודים, תושבי העיר חברון?

יוסף לוי: לא.

אילן שלגי: ואתה מפקח שם?

יוסף לוי: לא.

אילן שלגי: שם אתה יכול להכנס.

יוסף לוי: לא נכון, יש לנו קייטנות שהם ברישוי עסק בעיר חברון.

יוסף לוי: הקייטנות העירוניות של העיר חברון, של המתנ"ס של קרית ארבע, זו קייטנה מסודרת.

אילן שלגי: לא שאלתי על קרית ארבע, שאלתי על חברון.

אילן שלגי: היהודים שיושבים בתוך חברון.

יוסף לוי: יש כמה בעיות.

אילן שלגי: קודם דיברנו על קייטנה שמתנהלת באופן לא ראוי במגזר המיעוטים, ושהיתה בה הסתה נגד המדינה.

יוסף לוי: אני לא אמרתי.

אילן שלגי: אני אומר לך.

אילן שלגי: אני עכשיו שואל אותך האם אתה גם מפקח על מה קורה למשל, בקייטנה של ילדי המתנחלים בחברון?

יוסף לוי: אני מפקח על הקייטנות שמבקשות רישוי עסקים.

יוסף לוי: אותה קייטנה, אני אחזור לשאלה שלך, אני משוכנע בכל מאת האחוזים שאותה קייטנה שקבלה מאיתנו רישוי עסק והיא מפוקחת על ידנו, התכנים שם הם בהחלט מה שחוזר מנכ"ל מבקש, מותאמים ומתאימים לחוק חינוך ממלכתי.

יוסף לוי: קייטנה שלא מוציאה רישוי עסקים, ששם סיפור אחר, יש לנו הרבה בעיות עם זה.

יוסף לוי: אני רוצה להגיד שמבחינת רישוי עסקים בארץ הקייטנות מובילות ברובם המוחלט של קייטנות שעובדות בפרהסיה, הם עובדות היום תחת רישוי.

יוסף לוי: זה היתה במידה מאד נבונה של הצרכנים, הלקוחות, מצד אחד, ושל בעלי העסק מצד שני, שחשוב וטוב להם להוציא רישוי עסקים בשביל העסק שלהם.

יוסף לוי: זה מעל 90% מהקייטנות שעובדות בפרהסיה ולא מתחכמות, מוציאות רישוי עסקים.

יוסף לוי: למשל אותה קייטנה שדיברת עליה, בשנה שעברה בשעה אחת בלילה, האנשים שלנו היו שם, ואחרי שראינו שאין שיתוף פעולה של הרשות, דרשנו את טיפול המשטרה והקייטנה נסגרה.

יוסף לוי: אם יש לנו מידע על תקלות בתוך קייטנה אנחנו מגיבים מידית, ויש לנו את כל האפשרויות כדי להפסיק את הפעלתה.

יוסף לוי: נכון שיש לנו בעיה, עצובה או לא עצובה, שכל הקייטנה נמשכת 18 יום ואתה מכיר את הליכי המשפט בארץ ולא תמיד אתה מצליח לאכוף את זה, ועד שאתה מגיע, ואתה מגלה, ועד שאתה הולך עם זה, הקייטנה הסתיימה.

יוסף לוי: זה המצב, אבל אנחנו עובדים בתנאים האלה, ואנחנו לא מוותרים.

יוסף לוי: לא מוותרים לאותם קייטנות שהם בלי רישוי עסק, אם אנחנו מקבלים מידע עליהם, מכל מיני מקורות, גם של הורים וגם של אחרים, שם אנחנו נמצאים.

יוסף לוי: אבל עדיין הכח המניע שלנו בנושא הזה, זה הכח שהמדינה נתנה לציבור ההורים, הוא זה, שהיום הורה שרוצה ללכת עם החוק, רוצה לקבל צרכנות נבונה, רוצה ללכת למקומות נכונים, יש לו היום כלי נפלא שנקרא רישוי עסקים, שברגע שהוא יידע את זה ויראה שיש את זה בקייטנה, הוא יכול להיות רגוע.

יוסף לוי: אם הורה מחליט מסיבה כזו או אחרת, יכולה להיות אידיאולוגית, יכולה להיות גם כספית, לצפצף ולא להשמע בכל, קצרה ידנו.

אילן שלגי: תיכף נחזור אליך גם בענין המחירים, עורך דין יפהר רצה להתייחס.

אפרים יפהר: אני רק רציתי להגיד שחוק הקייטנות, רישוי ופיקוח 1990, בא מלכתחילה כדי למנוע את מה שנקרא אז קייטנות אש"ף.

אפרים יפהר: כלומר הוא בא, לפתור את הבעיה הזאת, והוא תיקן בין השאר גם את חוק רישוי עסקים ונתן לשר הפנים את הסמכות לתת פטור לקייטנות מסוגים מסוימים, מצד אחד, ומצד שני חייב אותו, את רשות הרישוי שזה גם הרשות המקומית, לא לתת רשיון לקייטנות מבלי שנתנה לכל קייטנה וקייטנה ניתן לה אישור מטעם שר החינוך או מי שהוא הסמיך לכך, שלפי האשור הזה התכנית של הקייטנה איננה סותרת את מטרות החינוך הממלכתי.

אפרים יפהר: הבדיקה הזאת והסמכויות האלה מבוצעות הלכה למעשה על ידי הפיקוח של פורום מינהל חברה ונוער, אצלנו, שעוסק בנושא הזה, מספר המפקחים הוא לא כל כך גדול, הבדיקה נעשית אינדיבידואלית.

אילן שלגי: הפטור ניתן לקייטנות הציבוריות, שמתנהלות על ידי המתנ"סים.

אפרים יפהר: הפטור ניתן עד היום למעט מאד סוגים של קייטנות, שזה בעיקר קייטנות של רשויות מקומיות, קייטנות שהם בעצם המשך לפעילות שנעשית לאורך כל שנת הלימודים.

אפרים יפהר: למשל, יש קייטנות שמתבצעות במוסדות חינוך לתלמידי אותם מוסדות חינוך, או קייטנות של אקי"ם שנערכות לאותה אוכלוסייה, הפטורים למעשה עד שלב מסוים ניתנו, ובשלב מסוים ואילך בעצם חדלו לתת פטורים ובעצם דורשים רישוי מכל קייטנה וקייטנה, מעבר לאלה שכבר קיבלו את הפטור.

אפרים יפהר: עכשיו הנקודה היא שהתכנית של הקייטנה אמורה להיות מוגשת על ידי מבקש הבקשה לרשיון בשלב הראשוני עם הגשת הבקשה לרשיון, ולרשות הרישוי היא צריכה להעביר את זה למשרד החינוך כדי שיבדוק את כל הפרטים הקשורים לתכנית חינוכית של הקייטנה, ובמידה והגורמים שלנו מגיעים למסקנה שאיש סתירה בין התכנית לבין או חוק חינוך ממלכתי או כל חוק אחר, הרי שהם מוסמכים והם עושים את זה מקרים הראויים, מודיעים לרשות הרישוי שאין מקום לאשר.

אפרים יפהר: הבעיה היא עם הקייטנות שמתקיימות בשטח ואינן נזקקות לנושא של הרישוי.

אפרים יפהר: כאן יש לנו מספר סוגים של קייטנות, כאשר בנושא הזה יש לנו שיתוף פעולה של משרד הפנים, בנושא של מקרים של מקרים בהם יש קייטנות שמתקיימות בלי רשיון, ורשות הרישוי שהיא הרשות המקומית איננה מסוגלת, או איננה רוצה להוציא צו סגירה לאותם קייטנות, בנושא יש לנו הסכמה עם משרד הפנים שהממונה על המחוז הוא זה שיפעל כדי להוציא צו סגירה.

אפרים יפהר: כמובן במקרים הראויים זה מגיע גם לטיפול משטרתי.

אפרים יפהר: אבל אני אומר, חוק רישוי עסקים הוא חוק בטיפולו של שר הפנים בסמכות שלו.

אפרים יפהר: חוק הקייטנות שבו יש את ההוראות הקשורות לבטיחות, לבטחון וכדומה הוא בטיפול של שר החינוך, התרבות והספורט.

אפרים יפהר: והעיקר של החוק הזה, זה הענין של בדיקת התכנית החינוכית של הקייטנה ודאגה לכך שאמנם כל חניך וחניך יקבל תכנית ראויה מצד אחד, ויבוא לקייטנה ויחזור הביתה בשלום מצד שני.

אילן שלגי: מה הם הדרישות מאדם שהוא מנהל קייטנה, וגם מדריך בקייטנה?

אילן שלגי: ואני לא מדבר כרגע על המדריכים הצעירים.

אילן שלגי: מה הוא צריך להיות, מורה בהכשרתו?

יוסף לוי: בחוזר מנכ"ל במינימום הוא צריך להיות לפחות מורה מוסמך, ומעלה.

יוסף לוי: זאת דרישה גם ממרכז קייטנות, וזאת דרישה גם ממדריך בוגר בקייטנה.

קריאה: זה לא מדויק בהגדרות.

יוסף לוי: אני יכול להגיד לך מה יש בחוזר מנכ"ל, לא מה שיש בהגדרות.

אילן שלגי: אני פשוט חושש מהמצב שאנשים, אני לא מדבר עכשיו על אנשים רעים, אלא אנשים תמימים, שהחליטו שהם רוצים לקיים קייטנה לילדים, והם יש להם את האמצעים לארגן את הקייטנה, והם מקבלים את הרישוי מבחינת המתקן, והבטיחות וכל מה שהרשות המקומית אולי תדרוש מהם, אבל האדם אין לו שום הכשרה כמורה וכמחנך, אתם יודעים את זה, אדם צריך להגיש תעודות כדי לקבל אישור?

יוסף לוי: בוודאי.

יוסף לוי: אני רוצה רק להפריד, לגבי בעלות על קייטנה, יכול להיות בעל קייטנה, אני לא יודע לגבי הפרטיות, שממנו אני לא דורש אלא אני דורש מהמרכז שלו, ומצוות ההדרכה.

יוסף לוי: אפילו במתנ"ס או קייטנה פרטית, שיכול להיות שם בעלות על קייטנה שממנו אני לא דורש כלום, אני דורש את שמו של המרכז, המפקח נדרש לבדוק את תעודותיו אחת לאחת, ולראות מה השכלתו מה דרגתו ומה הרקע שלו בדברים האלה, ובנוסף לדברים הפורמליים גם נדרש לעבור אצלנו השתלמות קצרת מועד, נכון, אבל השתלמות שבה אנחנו מעבירים לו גם את חוזר מנכ"ל, גם את הנושאים הבטחוניים, גם את הנושאים הבטיחותיים, וכל הקשור בנושא הזה.

אילן שלגי: בדו"ח מבקר המדינה לפני שנה, הוא ביקר את המשרד על כך שבבתי ספר מורים ממלאי מקום לפעמים אין הקפדה שלא יהיו אנשים שעברייני מין, שנשפטו, פדופילים, שכמובן שאסור להעסיק אותם במערכת החינוך, כאשר מעסיקים ממלאי מקום לא היתה קפדה והיו מקרים של עברייני מין שעבדו עם בני נוער.

אילן שלגי: השאלה אם דבר כזה לא יכול לקרות בקיץ בקייטנות.

יוסף לוי: לגבי החוק של עברייני מין, דאגנו שהוא ישולב גם בחוזר מנכ"ל הזה, וסיבכנו את האנשים שלנו.

יוסף לוי: עד כמה שאני יודע, החוק אומר שמי שמחויב לבדוק את הענין זה לא המפקח, אלא המעסיק.

יוסף לוי: זאת אומרת, אנחנו לא דורשים גם מבחינת צנעת הפרט אנחנו דורשים שמרכז המחנה יחתום בבקשת הבקשה שכל העובדים שלו יש בידיו את המסמכים המותירים מטעם המשטרה או מגורם אחר שהוא יש לו תעודת יושר או איזה המלצה שאין לו שום רקע בדברים שאתה דיברת עליהם.

יוסף לוי: זה צויין פה, זה חידוש, עשינו אותו משנה שעברה.

יוסף לוי: בשנה שעברה כבר הפעלנו את הנושא הזה, וכחלק מהמחויבות שיש לרכז מחנה בתהליך הגשת הבקשה הוא מחויב גם לחתום שכל העובדים שלו בידיו נמצאים האישורים המתאימים, והחוק לא מחייב את המשרדים הממשלתיים לנושא הזה אלא את הבעלות שמעסיקה את העובדים.

אילן שלגי: עכשיו בוא נדבר בבקשה על מחירים.

אילן שלגי: יש לי שלושה ילדים, בגיל 5, ו-8, ו-13, לשם דוגמה, מה העלויות שלי כהורה לקייטנה לילדיו בקיץ.

אילן שלגי: לכמה זמן, לכמה שעות.

אילן שלגי: וכמה אני צריך עכשיו להכנס למינוס בבנק כדי שהילדים שלי יהיו בקייטנה.

יוסף לוי: אם אתה שואל את משרד החינוך, אני יכול רק להגיד לך שמשרד החינוך, ואני כפקיד שמבצע פעילות מוגדרת בנושא הזה, אין במשרד החינוך שום הנחיות לגבי עלויות בקייטנות, לחלוטין.

אילן שלגי: אז את מי אנחנו צריכים לשאול, את משרד הפנים, את הרשויות המקומיות?

יוסף לוי: לדעתי, את הרשויות המקומיות, צריך הרבה מאד לשאול בנושאים האלה.

יוסף לוי: אין, גם חיטטתי בזה קצת, ידעתי שגם בדברים האלה, אין גם למשל עלויות לגבי חוגים, בחוגים חברתיים שנמצאים כל השנה, יש עוד הרבה דברים שמשרד החינוך לא מתערב בזה.

יוסף לוי: המשרד כן מתערב, באותם מקומות, ואשמח לתת אינפורמציה לצערנו הרב השנה זה לא הרבה, שהוא כן מתקצב קייטנות, ושמה כן יש לנו מה להגיד לרשויות המקומיות.

קריאה: המקום היחיד שאולי יכול להיות רלוונטי זה אולי חוק פיקוח על מחירים, מצרכים ושרותים שזה לא בטיפול ישיר של המשרד.

יעקב יונה: אני חותם, אני שמעתי את הדיון הזה, אמרתי זה דיון אקסקלוסיבי.

יעקב יונה: משהו לא נורמלי.

יעקב יונה: פה ויכוח, אנחנו פה מדברים על הלחם, מדברים איתי על רישוי עסקים, מה זה, אני רוצה לקחת את הילד לשים אותו בקייטנה.

אילן שלגי: אנחנו צריכים להתחיל מלמעלה.

אילן שלגי: ואז מגיעים לבעיות של אמא ואבא.

יעקב יונה: אתה צודק, אני למדתי הרבה דברים.

אילן שלגי: אחרי שלמדנו, שהנושא מוסדר ויש פיקוח גם על התוכן, גם הבטיחות, גם על הבטחון, עכשיו המורים והמדריכים הם בסדר.

אילן שלגי: עכשיו אנחנו מדברים על התכלית.

יעקב יונה: השאלה היא, איזו אוכלוסייה תגיע לקייטנה?

יעקב יונה: מי מגיע לקייטנה?

יעקב יונה: אני עובד שלושים שנה בשכונת הקטמונים מנהל פרויקט רווחה ושיקום שכונות מטעם משרד החינוך ועיריית ירושלים.

יעקב יונה: אני באגף "שחף" ואני בא ומודיע לך, אדוני היושב ראש, שמה שקורה היום בקייטנות בפרט ובמתנ"סים בכלל, ואגב המתנס"ים המציאו איזה "פטנט לא נורמלי", מרכזים קהילתיים.

יעקב יונה: אתה יודע, זה לפרוח מהחיים.

יעקב יונה: אבל איפה זה פועל, באמצעות המתנ"סים.

יעקב יונה: איך זה פועל בכל ירושלים המתנ"סים הם המפעילים של הקייטנות, מלבד הקייטנות הפרטיות, אני נמצא בקטמונים, אני אפילו לא יכול לתת תשובה.

יעקב יונה: אתה שאלת את השאלה הנכונה, יש אמא עם שלושה ילדים, אולי בצפון תל אביב, מה עושה אמא שיש לה עשרה ילדים, מה אמא שיש לה ששה ילדים, היא צריכה לשים את הילדים בקייטנה, אז כל זמן שיש יום לימודים ארוך, ובאמת דאגו אצלנו בשכונה, יש לנו מזל, לפחות יש לנו יום לימודים ארוך, עד שעה 4, נמצאים הילדים גם אוכלים צהרים גם הכל, ברוך השם, הכל בסדר.

יעקב יונה: היום בקייטנה, אין לי איפה לשים אותם.

יעקב יונה: אומרים למנהל המתנ"ס, מיקי, אדם נחמד, הביאו אותו לשכונה, אדם נחמד אמרו לו תארגן קייטנה.

יעקב יונה: איך הוא יכול לארגן קייטנה כשאין איך לסבסד אותם.

יעקב יונה: הצרות הם שלי, כי אני יושב ראש ועדת הכספים שלו, אז אני יודע מה הצרות שלי, אז אני אומר לך, פעם היה כסף, היו נותנים ומסבסדים.

יעקב יונה: היה רגש, היה נשמה, כשאני אמרתי לך, יוסי שריד, לא סתם אמרתי לך, אצל יוסי שריד לא קרה שילד אחד שלא יהיה בקייטנה.

יעקב יונה: אין דבר כזה.

אילן שלגי: עכשיו אתה יכול לענות לי, כמה עולה לי, יש לי שלושה ילדים ואני גר בקטמונים?

יעקב יונה: עולה לך 3,000 שקל, 1,100 שקל לילד.

אילן שלגי: לכמה שבועות?

יעקב יונה: לשלושה שבועות.

יעקב יונה: ל- 18 יום, עולה 3,000 שקל.

אילן שלגי: כמה שעות ליום?

יעקב יונה: חצי יום עד שעה 13:30, זה המינימום.

יעקב יונה: אם אתה רוצה קייטנות יותר טובות, יש מחירים יותר גבוהים.

אילן שלגי: אתה מדבר על הקייטנה הציבורית במתנ"ס?

יעקב יונה: כן, במתנ"ס.

אילן שלגי: קייטנה במתנ"ס ל- 18 יום, שלושה שבועות, ששה ימים בשבוע, זה שלושה שבועות.

אילן שלגי: וזה עולה לי לילד 1,000, ויש לי שלושה ילדים אין לי הנחה?

יעקב יונה: יש הנחה, אבל כשאנחנו אומרים שיש הנחה, שואל מנהל המתנ"ס: "מי משלם לי את ההנחה"?

מיקי כהן: אני רוצה להתיחס ברשותך לשני דברים.

מיקי כהן: לנושא הרישוי ולנושא המדריכים.

מיקי כהן: הרישוי זה ליפול בסבך הביורוקרטיה, שכשהמתנ"סים שהם בעצם זרוע ביצוע של הרשות המקומית, מחויבים בכל הרשיונות אין להם פטור, הם לא נחשבים מוסד חינוכי, לצורך הענין, ואנחנו מחויבים ברשיון כמו כל דבר אחר.

מיקי כהן: אפשר להגיד מה שרוצים.

מיקי כהן: פה צריכה להתקבל החלטה עקרונית, שתמיד המתנ"סים שהם גוף של מרד החינוך, נופלים בין הכסאות מהבחינה הזו של רישוי.

מיקי כהן: אנחנו חייבים בפיקוח, זה בסדר שבודקים אותנו.

אילן שלגי: כמדומני, ועו"ד יפהר תתקן אותי אם אני לא זוכר נכון, שהמשרד מוסמך לכלול גם את המתנ"סים בין הגופים שיהיה להם אישור כמו קייטנות של רשויות מקומיות.

אפרים יפהר: הסמכות לתת פטורים בידי שר הפנים, קודם כל.

אפרים יפהר: לא בידי משרד החינוך.

אפרים יפהר: דבר שני, זה חייב להיות באישור של ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

אילן שלגי: הפטור הוא לא לגבי כל מתנ"ס בנפרד.

אילן שלגי: האישור הוא לגבי קטגוריות.

אפרים יפהר: לגבי קטגוריות.

אפרים יפהר: והקטגוריה הזאת עד כמה שזכור לי, הובאה פעם לועדת החינוך ונדחתה.

אילן שלגי: זאת אומרת, אנחנו אחראים לזה שעושים לך צרות.

אילן שלגי: יכול להיות שצריך להחזיר את זה אלינו, מר יפהר והנציג של משרד הפנים, תבחנו את הענין.

אילן שלגי: יכול להיות, אינני יודע מתי זה הובא לועדה, בוודאי לא בשנה וחצי האחרונה.

אילן שלגי: אז אולי יש מקום לחזור אלינו עם הענין, עם תלונה חדשה.

אפרים יפהר: אולי נביא את זה קודם לשר הפנים הנוכחי.

אפרים יפהר: כדי שהוא קודם כל יאשרר את מה שהיה.

אילן שלגי: אנחנו אולי נסייע בכך.

אילן שלגי: אני עוד לא יודע אם נרצה לאשר, אבל לפחות שווה לבחון את הנושא מחדש.

אפרים יפהר: אין בעיה מבחינתנו.

אפרים יפהר: אנחנו עברנו את מחצית הדרך, ונתקענו באמצע כתוצאה מכך.

אפרים יפהר: אבל בזמנו, היו דווקא מחשבות חיוביות בכיוון הזה.

אשר גרנר: אני יושב ראש של ועדת הפטורים, חברי ממשרד החינוך, חברי נציג ציבור וראשות מקומית בנושא הזה.

אשר גרנר: מבחינת הפטורים, אנחנו נתנו פטור למתנ"ס שהוא מתנ"ס עירוני.

אשר גרנר: המתנ"סים של חברת המתנ"סים שזה קייטנות פרטיות בנפרד, להם אין פטור.

אשר גרנר: ובכן, אנחנו זה הניואנס שבין מתנ"ס עירוני לבין מתנ"ס של חברת המתנס"ים, ומעבר לרשות המינהלית.

אילן שלגי: מה ההבדל בין מתנ"ס עירוני לבין מתנ"ס של חברת המתנ"סים, מעבר לרלוונטיות של הרשות המנהלית, בשטח מה ההבדל?

אשר גרנר: יש לה רשות משפטית נפרדת בתור חברה ממשלתית לכן אנחנו, מבחינתנו, לאותו מתנ"ס עירוני כמו שלקחנו כמה בתי ספר שפועלים על פי חוק החינוך וגני ילדים שנתנו כתובת, אני חייב לציין, שהפטור, הוא פטור שנקרא מלמעלה הטייטל רשיון עסק, אבל הוא לא פטור בהיבט של להגיש תכנית פדגוגיות.

אשר גרנר: הוא לא פטור בהיבט שהוא צריך לקבל אישור של משרד הבריאות, הוא לא פטור בזה הוא צריך לקבל אישור של בטיחות ובטחון.

אשר גרנר: הדבר הוא פשוט טכני, שלא יעבור דרך מחלקת רישוי עסקים.

אשר גרנר: אבל באופן עקרוני הוא חייב לרוץ לכל הדברים.

אשר גרנר: לכן, מבחינת הפטור זה רק לענין הפרוצדורלי שהוא צריך לעבור דרך הרשות המקומית, במחלקת רישוי עסקים.

מיקי כהן: יש לזה הביט נוסף של אותם פטורים, שקשורים לדבר אחר, שזה נושא של ארנונה.

מיקי כהן: כי אם אנחנו מוסד חינוכי, זרוע של הרשות למשל, קשור למשרד הפנים.

מיקי כהן: - -

אילן שלגי: אני כרגע דואג לאותה אמא שיש שלושה, או לצורך הענין, ששה ילדים, כולם בגיל שמתאים לקייטנות.

מיקי כהן: לגבי הנושא של המחירים.

מיקי כהן: אנחנו מתמודדים העצם בשוק חופשי.

מיקי כהן: אני כמנהל בשכונת הקטמונים רוצה לתת לילדים שכל השנה אין להם אפשרות לקבל איזו שהיא העשרה, מעבר למה שיש להם.

מיקי כהן: ויש לי ילדים שלא היו בחייהם בקניון מלחה, שנמצא במרחק הליכה, לא היו בסרט מימיהם.

אילן שלגי: בכותל הם היו?

מיקי כהן: יכול להיות, לא יודע אם היו בכותל.

מיקי כהן: אבל בקניון יש בו בית קולנוע שהם לא היו בו בחייהם.

מיקי כהן: לא היו בסרט.

מיקי כהן: אני לא מדבר על לראות טלויזיה.

מיקי כהן: מה פרוש לתת להם משהו שיש לו ערך מוסף חינוכי לילד.

מיקי כהן: בתחומי איכות הסביבה, בתחומי חינוך שונים, ואנחנו נותנים קייטנות באמת ברמה, אם אני רוצה לתת קייטנה איכותית כמו שאמר ידידי יעקב יונה, אני צריך לגבות איזה שהוא מחיר, שהוא יכול להגיע ל-1,000 שקל, הוא יכול גם להגיע ל-1,300 שקלים.

מיקי כהן: ואני לא מיצג רק את המתנ"ס של הקטמונים, אני אומר כמיצג של כלל - -

אילן שלגי: קייטנה של שלושה שבועות עד שעה 1:30.

מיקי כהן: שלושה שבועות, אם אני רוצה לתת קייטנה איכותית היא עולה לי כדי לעשות אותה, בסביבות 1,000 שקלים, העלות שלי - -

אילן שלגי: אני בא אליך ואומר, יש לי ששה ילדים, אין לי ששת אלפים שקל או 7,000 שקל, איך אתה עוזר לי.

מיקי כהן: אם אני מתנ"ס עשיר לצורך הענין, שיש לי הכנסות מאיזה שהם גורמים, יכול להיות שאני יכול לעזור לאותם מבקשים.

מיקי כהן: אם אני מתנ"ס שמתקיים בעקרון מהקצבות או מתמיכות של הרשות, של הממשלה, של גורמים אחרים, אין לי אפשרו כי אין לאוכלוסייה שלי את כוח הקניה שמאפשר לי לחיות.

מיקי כהן: אני הרי צריך לנהל איזה שהוא מנגנון מצומצם כלומר, כדי לתת הנחה אני צריך לדאוג שיהיה משאבים מאיזה שהוא מקום.

מיקי כהן: אני צריך תמיד לדאוג שיגיעו משאבים, מאיזה שהוא גורם, ואני אתן דוגמה, נניח שארגונים חברתיים בשכונה והם משאב, אם הם נותנים לי קייטנה בהתנדבות, אני יכול להוריד מחירים עבור התושבים, לעשות קייטנה הרבה יותר זולה.

מיקי כהן: אבל אם אין את אותו רצון טוב של הארגונים, או אני לא מוצא את אותו תורם נדיב באותה שנה שאני צריך ללכת ולחפש אותו, אין לי אפשרות להוזיל ולעזור לאנשים האלה לצמצם את מחיר הקייטנה.

מיקי כהן: השנה, לדוגמה, גייסו דרך הג'וינט משרד החינוך גייס איזה סכום כסף, ירושלים קיבלה ממנו אם אני זוכר נכון, 2.7 מיליון שקל קיבלה העיר ירושלים.

אילן שלגי: בתכלית, לי יש ששה ילדים, אתה אומר לי המחיר הוא 1,100 שקל לילד.

אילן שלגי: אתה יכול לתת לי הנחה או לא, יש לי ששה ילדים.

אילן שלגי: מה אתה אומר לי, לשלוח רק שני ילדים.

מיקי כהן: אני אומר לך,

אילן שלגי: ללכת ולמשכן את הדירה שלי אם היא עוד לא ממושכנת.

מיקי כהן: אם אני לא מצליח לגייס סבסוד לילדים האלה, אין לי אפשרות הנחה, אני אומר לך, תשאיר את הילדים בבית.

אילן שלגי: אם אני באתי היום להירשם, יש לך סבסוד?

מיקי כהן: אין לי.

אילן שלגי: זאת אומרת אני יכול לשלוח רק שניים מששת הילדים שלי, או אף אחד?

מיק כהן: נכון.

אילן שלגי: אז בכל זאת כמה ילדים באים לקייטנות?

אילן שלגי: כמה ילדים נרשמו השנה לקייטנות אצלכם.

מיקי כהן: השנה נרשמו מעט מאד, אנחנו עד עכשיו בספקות אם נצליח להפעיל את הקייטנה, כי הורה שאין לו אפשרות לשלם את הכסף, פשוט לא ירשום את הילד.

אילן שלגי: מתי הקייטנה מתחילה?

מיקי כהן: יש לי קייטנה אחת שמתחילה ביום ראשון, ונרשמו לי עד היום כ- 30 ילדים.

אילן שלגי: וזה מספיק כדי לפתוח את הקייטנה?

מיקי כהן: לא.

מיקי כהן: זה לא מספיק.

אילן שלגי: כמה אתה צריך?

מיקי כהן: אני צריך מינימום 50 ילדים כדי לפתוח קייטנה.

אילן שלגי: אתה מאמין שתפתח?

אילן שלגי: עוד יגיעו ילדים?

מיקי כהן: אני אופטימי, אני מקווה שכן.

אילן שלגי: אם אני בא, ויש לי שלושה ילדים, אני לא מקבל הנחה על הילד השלישי.

מיקי כהן: על הילד השני תקבל 10% הנחה, על הילד השלישי תקבל 20% הנחה, וגם תקבל הנחה מסוימת שאני סופג אותה.

אילן שלגי: מה היה המצב בשנה שעברה?

מיקי כהן: בשנה שעברה היו לי בקייטנות בקטמונים כ- 300 ילדים.

אילן שלגי: 300 זה בכל הקיץ, זה יותר ממחזור אחד?

אילן שלגי: אני רוצה להשוות.

מיקי כהן: לא מחזור אחד.

אילן שלגי: בשנה שעברה היו לך 300 והשנה נרשמו רק 30, לכן אני רוצה השוואה.

מיקי כהן: יש לי קייטנה שאני עומד לפתוח שאליה גייסנו בהתנדבות ובעזרה אדיבה של הארגונים, קייטנה נוספת שאנחנו מיעדים לשני היעדים, אני מאמין שיגיעו אליה 90 ילדים.

מיקי כהן: בשנה האחרונה יהיו לי כ- 150 ילדים בקייטנה.

מיקי כהן: אבל זו קייטנה, שהצלחנו לגייס עבורה איזשהו סבסוד, ושם יהיה צורך לשלם רק 200 שקלים.

מיקי כהן: אני כל שנה במלחמה, ובכל שנה זו מלחמה לגייס את אותם משאבים.

מיקי כהן: אנחנו בכל שנה צריכים להלחם ועד הרגע האחרון האמא לא יודעת אם לילד שלה תהיה קייטנה, או לא תהיה קייטנה, ואני מדבר על שכונות מצוקה באופן ספציפי, אני לא מדבר על דברים אחרים.

זמירה גולן: אני רק רוצה לחלוק על מיקי, בדוגמה, הילד לא ראה קולנוע מבפנים.

זמירה גולן: יש אנשים שעובדים וראו קולנוע מבפנים, וגם לא אמורים להכנס לאוברדרפט, ולהיות אומללים בכדי לאפשר לילדים שלהם קייטנה.

זמירה גולן: אני מדברת על מעמד הביניים.

זמירה גולן: דווקא בקטמון ח' ט', ואנשי המצוקה, ברווחה כן מטופלים, ודווקא נושא מעמד הביניים הוא מוזנח ביותר.

זמירה גולן: אני רוצה לומר עוד משהו לגבי מה שאמרת.

זמירה גולן: יש את משרד החינוך, ויש את מדינת ישראל, והילדים הם שלנו, הם של המדינה.

זמירה גולן: והילדים מופקרים שנה אחר שנה, ובמצוקה הכלכלית של מדינת ישראל, בשנים האחרונות זה רק הולך ומחריף.

זמירה גולן: ארגונים חברתיים מנהלים קייטנה, הרי כל ארגון חברתי יש לו את המניפסט החברתי שלו, יש לו את הדעות הפוליטיות שלו, באיזה זכות מישהו, מכיר את הילדים שלנו לדעות שונות ומשונות, רק הם - - -.

אילן שלגי: שמעת שיש ויכוח?

קריאה: אש"ף יעשה אצלי בשכונה, אם אחמד יסכים אני אתן להם.

זמירה גולן: זה בדיוק מה שקורה, ודווקא בקטמון ח' ט', פשוט כי המצוקה שם היא כבדה, אני מדברת מכאב רב, כי אנשים עושים הכל כדי לצאת מהמצוקה היומיומית.

זמירה גולן: נשים יוצאות לעבודה, עובדות קשה, מגיעות למשרה שניה בבית, מבלי להתעלם מהעובדה הראשונה שנקודת הפתיחה שלהם היתה נמוכה מאד.

זמירה גולן: הם עשו צעד יפה, התקדמו, בשלושה שבועות ראשונים של קייטנה אמא אמורה לסיים את כל המשכורת שלה, להכנס כבר לאוברדרפט, הילדים לפי מי שמתכנן את הקייטנות חושב שהילדים גם לא אמורים לאכול באותו חודש, אין משכנתא, אין חשמל, מישהו צריך לעצור את הגיהנום הזה, זה פשוט גיהינום.

זמירה גולן: אני חושבת שלכל ילד במדינה הזאת יש את הזכות, והחובה של המדינה לספק לו את הצרכים.

זמירה גולן: אני כבר לא מדברת על קייטנות לעשירים, על הקייטנות לעניים, אני מדברת על המינימום, והילדים שלנו עניים מידי כדי לקבל את זאת, ואין אפשרות.

זמירה גולן: כל גורם שאתה פונה אליו, פניתי לעיריית ירושלים, זה לא אחריות של אף אחד, פשוט כלום, אין אחראים במדינה הזאת, לשום דבר.

זמירה גולן: לגבי החברה למתנ"סים, אתן לך דוגמה גרוטסקית ממה שקורה בקטמון ח' ט'.

זמירה גולן: היה לנו מתנ"ס פת, שהיה תחת חסותה של עיריית ירושלים, הוא תפקד לתפארת, דאג לגיל הזהב, דאג לנוער לקטנים ולטף.

זמירה גולן: החברה למתנ"סים באה ואמרה, "איגום משאבים", מתנ"ס.

זמירה גולן: ציינת קודם חברה ממשלתית, אני מופתעת, לפי הדרישות שלך נותן עסק כלכלי גרידא, זה בכלל קריטריון, סגרו את מתנ"ס פת כיבו שם את האור, אוכלוסייה שלמה שעבדה לתפארת, פעילות קהילתית יפה, ענפה, כבתה, ומתנ"ס קטמון ח' ט', כבוי.

זמירה גולן: יש לנו שלושה מתנ"סים לכאורה בשכונה קטנה, שלושתם לא מתפקדים.

זמירה גולן: למה, אין כסף.

זמירה גולן: מה את רוצה, להורים אין כסף.

זמירה גולן: מה זאת אומרת מה אני רוצה, יש לכם מחויבות, אתם קמתם כדי לטפל בנושא הקהילה, לא כדי לבנות עסק כלכלי על גב הקהילה.

זמירה גולן: אני חושבת שכדאי פשוט לתת את הדעת.

אילן שלגי: את ממועצת התלמידים לנוער הארצית, ואת באת אלינו מקרית מלאכי.

אילן שלגי: תלמידת כתה, את בטח מדריכה בקייטנה.

עדי אריה: עולה לכתה י"ב, גם מדריכה בקייטנה.

עדי אריה: המתנ"ס נסגר, וחזר אחרי לחצים של בני נוער, שהמתנ"ס הוא הבית שלנו.

עדי אריה: נמצאים בו רוב שעות היום.

עדי אריה: ולסגור את המתנ"ס זה כאילו לסגור את הבית.

עדי אריה: לכו תהיו ברחוב, תעשו מה שאתם רוצים, לא אכפת לנו מכם.

עדי אריה: כולנו חושבים שאסור להם לסגור את המתנ"ס והם אלה ששברו את הענף.

עדי אריה: השנה בקייטנה, שנה שעברה היו 4 קייטנות, כתת ספורט, מוזיקה, מלא.

עדי אריה: עכשיו בגלל חוסר התקציב שלנו אז החלטנו לעשות קייטנה אחת, והמחיר שלנו הוא לא 1,000 שקל כמו שלכם, המחיר שלנו הוא הרבה יותר זול, המחיר שלנו רק 220 שקל לכתה למשך שלושה שבועות, וזה כמו שאת אמרת, זכותו של כל ילד.

אילן שלגי: המחיר כמה אמרת, 220 שקל.

אילן שלגי: מי מסבסד את זה?

אילן שלגי: הרי זה עולה יותר.

עדי אריה: ברור, הג'וינט עוזר לנו, אנשים שאנחנו מכירים אותם עוזרים.

אילן שלגי: ארגונים כמו הג'וינט למשל, שעוזרים בקרית מלאכי, הם לא עוזרים בקטמונים.

מיקי כהן: כן, עוזרים.

מיקי כהן: זה אותם 2.7 שהזכרתי קודם שגייסו, לירושלים.

אילן שלגי: זה הסכום לירושלים?

זמירה גולן: יש ועדה, יש קריטריונים, מי זכאי להנחה בקייטנה, הילדים מתחילים מבוגרי א', הילד שיהיה במצוקה ככל שיהיה, הוא מתחת לגיל 6 אתה לא יכול לאפשר לו הנחה.

עדי אריה: אנחנו למתנ"ס הולכים פעם בחודש כי חשוב לנו שכל ילד בישראל יהיה לו לפחות את החלק של הלימודים שלו, אם היה לו קצת תרבות, צריך שגם בקיץ יהיה לו תרבות ולא ישקע בתרבות שלו, וזה חשוב שכל ילד בישראל יהיה לו קצת תרבות ולא ישב כל היום מול הטלויזיה, אם יש לו בכלל, ולא יסתובב סתם ברחוב.

עדי אריה: זה מאד חשוב שיהיו לו גם חיים אחרים.

עדי אריה: לא אצלנו אבל בכלל.

מיקי כהן: אני חושב שיש פה דוגמה מצוינת למה שקורה בעצם בשטח.

מיקי כהן: כתוצאה מאותה התנערות, הייתי אומר, או בריחה או פגיעה בתקציבי חינוך, בתקציבי תרבות, נוצר מצב שכל מיני ארגונים מחליפים את מי שבעצם מחויב לדברים האלה.

מיקי כהן: אני היום, כמינהל קהילתי מזוהה עם הממסד, בעצם.

מיקי כהן: אז כשהתושב יש לו טענה הוא בא אלי היום, אני החלפתי, במקום למלא את השליחות החברתית שלשמה נוצרה החברה למתנ"סים, היום דורשים ממני להיות גוף כלכלי, וכגוף כלכלי אם אני לא כלכלי, בעצם, אין לי זכות קיום.

מיקי כהן: זאת בעיה.

מיקי כהן: אני אומר הבעיה היא במתנ"סים רבים.

מיקי כהן: גם קרית מלאכי, בשדרות נסגרו המתנ"סים, בקרית שמונה, אני לא מדבר עכשיו על ישובים ערביים ודרוזים, כבר תשעה חודשים לא משלמים משכורות, כי גורמים שאמורים לעשות את זה, הרשויות המקומיות, משרדי ממשלה, בעצם בורחים מהאחריות הטבעית שלהם.

מיקי כהן: אני כמנהל, במקום לדאוג לחלשים, לדאוג לאלה שזקוקים, צריך לרוץ כל היום אחרי הכסף.

מיקי כהן: אותה קייטנה שהזכרתי של 200 שקלים אצלנו בשכונה, זה בזכות ארגונים טובים, אם זה מהפך, אם זה תנועת אחרי, אנשים שבאים באמת ותורמים מזמנם, שלושה שבועות, אני מקבל מדריכים בהתנדבות שלושה שבועות, זה נותן לי אפשרות לעשות קייטנות זולות יותר.

מיקי כהן: אם אני צריך להיות כלכלי, אני לא מסוגל לעשות את הקייטנות האלה כי אין לי.

מיקי כהן: נכון, הג'וינט נתן כסף, מתוכנן בכל הקטמונים 65,000 שקלים, כדי לסבסד, אבל כמות הקריטריונים.

מיקי כהן: מי שבדרגת זכאות א', שנקבעה על ידי לשכת הרווחה, ישלם לא יותר מ-200 שקלים ויקבל סבסוד של 500 שקלים, מי שבדרגת זכאות ב' ישלם לא יותר מ-400 שקלים ויקבל סבסוד של 300 שקלים, אבל איפה כל אותם אלה שזמירה דיברה עליהם.

מיקי כהן: שהם לא מוכרים בלשכה, או שהם מתבישים, או שהם עובדים.

מיקי כהן: יש לי דוגמאות, של משפחות ששני ההורים עובדים ומקיימים משפחה ב-5,000 שקלים בחודש, יש להם את הכבוד העצמי.

מיקי כהן: המשפחה הזאת לא יכולה לשלוח את הילדים שלה לקייטנה, בעצם.

מיקי כהן: ואני לא יכול, אם אני גוף כלכלי אני לא יכול לקבל אותם.

זמירה גולן: אני פשוט רציתי קצת להרחיב בנושא.

זמירה גולן: אתה בקטמונים אבל אני חושבת שלפי זה אפשר לקיש לגבי כל המצב.

זמירה גולן: מה שקרה למשל בקטמונים שנה שעברה, שוב, ברגע האחרון בגלל בעיה של תקציבים אז בית ספר גבעת גונן אימץ אותנו, ועוד איזה ארגון, נתן את המדריכים בחינם, וככה בדקה ה- 90 נוצרה איזושהי קייטנה, וגם השנה זה בדיוק אותו סיפור.

זמירה גולן: עיריית ירושלים זה נושא שלמדתי יחד עם מיקי, עיריית ירושלים לא העבירה תקציב לקייטנות, אנחנו נשענים רק על התקציב הזה הג'וינט שהוא באמת לא מספק סבסוד מלא של כולם, אז ברגע האחרון בא ארגון אחרי, נתן מדריכים אבל הוא יכול רק עד 13:00 אז עכשיו אנחנו מנסים איזה שהיא התארגנות קהילתית של אמהות שאולי כל יום מישהי אחרת תקח יום חופש ותשאר עם כל שאר הקבוצה עד 4:00, אז זה אולי לא קורה לתקנים שלכם, של כל מה שהזכרת, של מכבי אש אבל זה על אחריותכם, כי אין לנו שום אפשרות אחרת.

אילן שלגי: לא, המקום עדיין יעמוד בתקנים של מכבי אש, אבל מי האמא התורנית אתם לא יודעים.

אילן שלגי: ומה היא מספרת לילדים.

זמירה גולן: כי אין שום ברירה, כי ב- 700 שקל לקייטנה של שלושה שבועות אף אמא לא יכולה למממן.

זמירה גולן: וזה תמיד יהיה יותר מילד אחד.

זמירה גולן: אף אמא לא יכולה לעשות איזה דבר, זה המצב שנוצר שבשכונת קטמונים אנחנו יומיים לפי התחלת הקייטנה לא ידוע בכלל אם תתקיים.

אילן שלגי: חשבתם בכלל על אפשרות לעשות קייטנות קצרות יותר, למשל של שבועיים או שבוע וחצי?

זמירה גולן: זה לא ישנה בהרבה, הבעיה שיש הורים שעובדים.

זמירה גולן: איפה הם ישימו את הילדים.

אילן שלגי: בואי כרגע לא נתיחס לנושא של הבייבי סיטר, אלא נתיחס לנושא של תוכן לילדים בקיץ.

אילן שלגי: ואם אנחנו רוצים שכמה שיותר ילדים יקבלו את חווית הקייטנה והקיץ, האם חשבתם על אפשרות לשנות את המתכונת של שלושת השבועות.

זמירה גולן: מה שאנחנו מנסים עכשיו לעשות זה בכל הערוצים.

זמירה גולן: המינהל הקהילתי עכשיו הפך להיות חמ"ל, כל יום אנחנו מתקשרים ומנסים להשיג תרומות.

זמירה גולן: מעין יהל, משפיים, כל יום לנסות למצוא איזה שהיא פעילות.

זמירה גולן: אם לא תהיה ברירה יכול להיות שהקייטנה תצטמצם, נכון לעכשיו אין קייטנה.

זמירה גולן: אין פרסום בשכונה כי כל יום משתנים אלף משתנים.

זמירה גולן: בשביל זה היינו צריכים לצאת לתקשורת, הכל זה בדם ויזע.

זמירה גולן: אז סתם לפרסם רישום.

יעקב יונה: אני אולי התפרצתי אז אני מתנצל.

יעקב יונה: אני רוצה להגיד, היתה תקופה של הפנתרים שהייתי שמה, אני הייתי לוקח ילדים, אני אומר לך היסטוריה אמיתית.

יעקב יונה: לוקח ילדים, 300 ילדים, נכנס לבית הנוער העברי, לא שואל אותם בכלל, שם את הילדים, ותאמין לי שהיה מישהו היה דואג ומשלם ומסדר, או למכרז ציפורי.

יעקב יונה: היינו באים מסדרים.

יעקב יונה: היתה נשמה, היתה אכפתיות, היום נהפך להיות, היום להיות מנהל מתנ"ס, מה קריטריונים.

יעקב יונה: אתה יושב ראש ועדת בחינות, מה הקריטריון להיות מנהל מתנ"ס, מה אתה חושב שהוא צריך להיות, איש חינוך.

אילן שלגי: אין ספק שהוא צריך להיות איש חינוך.

יעקב יונה: איש שיווק, מינהל עסקים.

יעקב יונה: אם גמרת את זה, איך מודדים מנהל מתנ"ס, מה המצב שלך, גרעוני או לא גרעוני.

יעקב יונה: מה שאצלי מנהל מתנ"ס שיש לו גרעון, סימן שהוא מנהל טוב.

אילן שלגי: למה אתה כל הזמן מתעקש לדבר על המתנ"ס, על מנהל המתנ"ס?

אילן שלגי: דבר על הקייטנות.

יעקב יונה: על הקייטנות.

יעקב יונה: מה קורה בקייטנות, הלא מתנ"סים, מזה פעם הקייטנות היו תחת הרשות המקומית.

יעקב יונה: הרשות המקומית דאגה, עיריית ירושלים אגף הנוער יחד עם, דאגו.

יעקב יונה: היו קייטנות, לא היתה בעיה הילדים היו עד 4.

אילן שלגי: בוא נחזור למשרד החינוך.

אילן שלגי: נשאל את מר לוי, היום חברת המתנ"סים זו חברה שהיא באחריות, בכפיפות למשרד החינוך והתרבות, אתם ממנים את הדירקטוריון, אתם מקיימים איזה שהיא רמה של מעורבות, איך אתם מצפים מהם, או עד כמה אתם מצפים מהם, שהם בקיץ ינהלו קייטנות לתלמידי ישראל, לילדי ישראל.

יוסף לוי: אני חושב שנגדיר עד כמה משרד החינוך מצפה, אני לא רוצה להגיד מצפה מהחברה למתנ"סים, אני רוצה להגיד מצפה מהרשות המקומית.

יוסף לוי: אני לא חושב שהחברה למתנ"סים היא איזה מישהו שלא חלק מהצרכים שרשות מקומית, שראש רשות מקומית, שידע להתאמץ ולהיבחר, צריך לתת את הפתרון לתושביו.

יוסף לוי: לא כל דבר מגיע מהפתרון של משרד החינוך בירושלים.

יוסף לוי: ויש רשויות, גם קשות, שראש העיר יודע איך לעשות את זה נכון.

יוסף לוי: פה דיברו על דברים קשים, יש דברים יפים, יש הרבה כוחות מתנדבים, והרבה כוחות גם יצירתיים וראש רשות שיש לו דיוני תקציב זה ענין של סדרי עדיפויות.

יוסף לוי: שיקציב כסף לקייטנות, הוא אומר צריך להגיד את זה רק למשרד.

יוסף לוי: החברה למתנ"סים היא לא איזה עב"ם שנמצא בנפרד מהרשות המקומית.

יוסף לוי: זה החברה למתנ"סים פרצה דרך והגיעה להרבה ישובים היום, בארץ, זה החברה למתנ"סים כחברה ממשלתית, החליטה במדיניות שלה מתי שהחליטה לקחת על עצמה אחריות על כל תרבות הפנאי של הישוב, גם לה יש אחריות, שלא תקח.

יוסף לוי: הם היא החליטה לפתוח מתנ"ס במקום מסוים, והפכה להיות קבלן משנה של הרשות המקומית, יש לי הרבה מילים להגיד על זה, ואחר כך היא צועקת גזלו אותי, זה לא נכון.

יוסף לוי: האנשים ברשות המקומית אומרים תעשי את ולא אני, אז שהיא תתן לה את היכולות לעשות.

יוסף לוי: אם הרשות לא נותנת לה, שהחברה לא תהיה שם, החברה לא נמדדת ב-180 מתנ"סים.

יוסף לוי: זה מה שאני אומר ועל זה אנחנו אומרים במשרד החינוך.

אילן שלגי: אבל אתם המשרד שאחראי על החברה הזו.

יוסף לוי: זו חברה ממשלתית.

אילן שלגי: אני יודע שהיא חברה ממשלתית.

אילן שלגי: אבל שר החינוך והתרבות, נדמה לי שהוא עצמו, או שנציג בכיר שלו הוא יושב ראש הדירקטוריון.

יוסף לוי: לא.

קריאה: מנכ"ל משרד החינוך, משרד האוצר,

אילן שלגי: אז נציג שלו.

אילן שלגי: למשרד יש איזה שהיא אחריות ומעורבות בחברה למתנ"סים, וטוב שכך.

אילן שלגי: השאלה מה היעוד של החברה הזאת, האם רק להפעיל מתנ"סים לפעילות חינוך בלתי פורמלי בימות השנה, או גם לתת תשובה בחופשות הקיץ.

יוסף לוי: אני מציע לך עצה, אני לא רוצה להכנס לדיון עכשיו על החברה למתנ"סים גם לא שנמצאים פה כל האנשים המתאימים לעניין הזה, וגם - -

אילן שלגי: זה בוודאי לא נושא הדיון, אבל זו שאלה שעולה דרך אגב.

יוסף לוי: אני מסכים איתך שזה שווה דיון, ואני גם בתור מי שישב הדירקטוריון שתי קדנציות ומעורב עם החברה למתנ"סים בתחום הנוער הרבה מאד בארץ, ואנשים יודעים את זה, יש לי הרבה מה להגיד.

יוסף לוי: אבל בואו, אני רוצה באמת להשאר בנושא של הקייטנות.

יוסף לוי: שמתנ"ס עושה קייטנה.

יוסף לוי: אגיד יותר מזה, האבסורד הגדול, אני לא יודע אם אתה יודע, קודם זה נבלע בדברים של אשר, חברה למתנ"סים, החברה הממשלתית זו רק החברה שיושבת בירושלים, המתנ"ס היא קרית מלאכי, הוא עמותה שעומדת בפני עצמה, היא ישות משפטית בפני עצמה, זה כבר עמד בהרבה פעמים שמנעו מאיזה דרשן לבוא לדבר דברים שהחברה לא אהבה והחברה בירושלים אמרה לא, ומנהל המתנ"ס אמר כן, ומנהל המתנ"ס ניצח, משפני שהוא קובע, או ההנהלה המקומית שלו יורידית ועצמאית בפני עצמה.

יוסף לוי: לכן גם אנחנו מתיחסים אליהם כמו עמותה שעושה קייטנות, או כמו גוף פרטי שעושה קייטנות, אין לנו דרך אחרת היום.

יוסף לוי: זה לא איזה ישות ממשלתית שמפעילה את קרית מלאכי.

יוסף לוי: מי שמפעיל את קרית מלאכי זה עמותה שעומדת בפני עצמה.

יוסף לוי: וכל הסיפורים שלא נותנים להם משכורות, בדיוק משחקים על הנישה הזאת, אתם עמותה תגמרו תעשו מה שאתם רוצים.

יוסף לוי: אני אומר שכל עמותה כזאת, שיושבת ברשות מקומית מפעילה קייטנות.

יוסף לוי: יש קייטנות שרשויות מקומיות מפעילות גם בלי החברה למתנ"סים, גם החברה מפעילה וגם הם מפעילים.

יוסף לוי: יש מקומות כמו עפולה, שראש הרשות אומר תעשי לי קייטנות הרשת, באותו רגע יש לו מחויבות גדולה לעשות.

יוסף לוי: לראש הרשות המקומית, פשוט זה המחויבות המרכזית היא שלו, היא לא שלנו.

יוסף לוי: אנחנו נותנים את כל היכולות, את התחזוקה החינוכית, את ההשתלמות.

2147: הקב"ט של החברה למתנ"סים.

2147: יש פה בהחלט המקום של הרשות המקומית הוא המקום הכי נכבד בתקצוב ובמימון של ההנחות כביכול, אנחנו מכירים אזורים בארץ שעושים קייטנות במתנ"סים, וזה עולה, אני יכול להגיד פרוטות, למה, כי המועצה המקומית נרתמה לענין, ולקחה את זה על עצמה, והרימה, אני יודע שבמרום הגליל יש, אתמול הייתי שם, עושים שם קייטנה במימון כמעט מלא של המועצה המקומית.

2147: זו קייטנה מדהימה, עם כמה מאות ילדים שבאים מכל הישובים של האזור, והמועצה המקומית לקחה את זה על עצמה.

2147: אז בהחלט יש מקום מאד נכבד למועצה המקומית, לרשות המקומית, לקבוע את המחירים ולקבוע את ההנחות.

2147: ואם רשות מקומית תקבע לעצמה דגל ותלך בדרך הזאת, אני מעריך שזה ככה יהיה.

זמירה גולן: שאלת קודם כמה ילדים נרשמו.

זמירה גולן: אני רוצה לציין שבשנה שעברה ב-29.6 לצערי עקב אילוצים הצלחנו לארגן את הקייטנה בתוך שעתיים וחצי, בכל מקרה, משהשעה 4 בערך שהקייטנה סוף סוף אורגנה, נרשמו לנו 140 ילדים, אני יודעת שאם נפרסם יגיעו לנו כמה מאות.

אילן שלגי: איך אתם מפרסמים?

אילן שלגי: מפה לאוזן, או תולים מודעות?

זמירה גולן: שני דברים.

זמירה גולן: אחד מהכאב, זה הכאב האמיתי, קטמון ח' ט', עיריית ירושלים מחפשת שנתיים רכז נוער, אין מובטלים במדינה.

זמירה גולן: שנתיים רכז נוער.

זמירה גולן: שלוש שנים השאירו שכונה כזאת בלי עובד קהילתי.

זמירה גולן: באתי לעירייה, אמרתי, תראו, אתם צודקים.

זמירה גולן: לקחתם את התקציב של רכז נוער, אושר התקציב, תנו אותו לקייטנות, לא השתמשתם, סדרתם את השכונה, השכונה כזאת הנוער מוזנח לחלוטין.

זמירה גולן: הוא כפוף, שיבורכו הארגונים, בזכותם יש משהו לנוער.

זמירה גולן: אבל זה ציני.

זמירה גולן: אני אומרת כל ארגון עומד משהו מאחריו.

זמירה גולן: אסור לנצל את המצוקה הכלכלית ושהילדים שלנו יחשפו לכל מחיר.

זמירה גולן: וזה בדיוק כך.

זמירה גולן: מה שקורה, עיריית ירושלים משחקת משחק "פניג פונג" עם החברה למתנ"סים.

זמירה גולן: אתה פונה לעירייה, לא זה החברה.

זמירה גולן: אתה פונה לחברה זו העירייה.

זמירה גולן: אני כמו כדור "פינג פונג" שנתיים כדי למצוא רכז נוער לקטמון ח' ט'.

זמירה גולן: וככה השכונה עובדת.

זמירה גולן: לוח מודעות אין.

זמירה גולן: התושבים לא יודעים מה יש להם בשכונה, אין כלום.

זמירה גולן: נשמח לארח אתכם אצלנו.

זמירה גולן: לכבוד יהיה לנו.

אילן שלגי: יתכן ונספיק עוד השנה.

יעקב יונה: אני משתגע פה, איך מתקיים דיון בנושא הזה, חברת המתנ"סים עם כל הכבוד, כבוד לקב"ט, שאני מיצג את זה.

יעקב יונה: אני לא רואה את המנכ"ל, אני לא רואה היושב ראש, אני לא רואה את עדי הרשקוביץ, היחיד שיכול לתת לי תשובה בקייטנות זה עדי הרשקוביץ, המנכ"לית, רק הם.

יעקב יונה: יוסי, עם כל הכבוד הוא מובד, עדי הרשקוביץ עכשיו היתה ועדה אומרת לו נא להעביר 10 מיליון שקל, הוא היה מעביר.

יעקב יונה: תאמינו לי, אני מכיר את העבודה הזאת, איך היא עובדת.

יעקב יונה: אני הייתי פה הרבה פעמים בועדות האלה, אין, אתה לא עיריית ירושלים, מי נמצא פה בעירייה, כלום.

יעקב יונה: אף אחד בעיריית ירושלים פוחד מהאחריות המקצועית, מפילים את הנושא של המתנ"סים, ואני מבטיח לכם התושבים, יהיה לכם קייטנה, משרד החינוך לא יזניח אתכם.

יעקב יונה: אפילו יתהפך, אנחנו נדאג לכסף, כמו כל שנה המשרד דאג לכסף בצפצוף מלא.

יעקב יונה: אני עובד משרד החינוך בעיריית ירושלים.

יעקב יונה: אני הולך למשרד החינוך יש אנשים טובים, שאני בא אליהם והם מבינים.

יעקב יונה: אני בא אליהם כבר 30 שנה אומר, חבר'ה יש בעיה פותרים את הבעיה.

יעקב יונה: בסוף שנה תמיד, אם אני אגיד לו תשמע, 20,000, 30,000, 40,000 הוא ידאג לי.

אילן שלגי: אתה הולך לשם?

יעקב יונה: אני הולך לשם, אני לא רק הולך אני גם אומר להם.

אילן שלגי: אנחנו גם צריכים לזכור שאנחנו לא מדברים רק, עם כל הכבוד, אנחנו לא מדברים רק בירושלים, כל הכבוד ירושלים היא בסדר היא פה, אנחנו בירושלים וטוב שבאתם כי אנחנו שומעים את המצוקה של השטח, ושמענו גם עדות מקרית מלאכי, ששם המצב לא טוב אבל קצת פחות קשה, אולי משום הרשות המקומית מתאמצת יותר, אני לא יודע מה היה אחוז האזרחים שהלך בקרית מלאכי להצביע לעירייה, אני יודע שבירושלים הוא היה נמוך מאד, אז אולי אתם צריכים להפעיל לחצים דמוקרטיים על העירייה שלכם.

אילן שלגי: אנחנו כבר סיירנו בירושלים בכמה בתי ספר, כן גם בקטמונים, ובהחלט יתכן שנבקר - - -.

יעקב יונה: הקטמונים זו היא השכונה הכי טובה בחינוך, בתי ספר וגני ילדים הכי טובים בארץ, אפילו בצפון תל אביב אין אותם.

אילן שלגי: מיקי, תעבירו לנו, אני מקווה שהקייטנה שלך תפתח שיהיו לך מספיק ילדים, ותעביר לנו תכנית של הקייטנה.

אילן שלגי: לגב' יהודית גידלי מנהלת הועדה.

אילן שלגי: אני לא מבטיח, אבל אנחנו נבחן אפשרות לבוא ולבקר.

אילן שלגי: זה קרוב, אנחנו נקפוץ לביקור לאיזו שעה וחצי.

אשר גרנר: מה שאני שומע פה באופן אישי, שאדם מהשורה אומר ממש כואב לי, אבל האמת שאני עוסק בתחום רישוי עסקים, אבל אני פשוט רוצה להתיחס לתחום הזה שאני אמון עליו במשרד הפנים.

אשר גרנר: ראשית אני חושב ששיתוף הפעולה בינינו כמשרד הפנים, ומשרד החינוך, אני חושב הייתי אומר אין אח ורע, אבל אני חושב שהדבר הזה יצירתי רהוט, מפני שבאמת המטרה של שיתוף פעולה זה באמת לטובת הילדים.

אשר גרנר: וכל מה שאנחנו עושים את הענין של ההגנות בהיבט של הרישוי וכל זה, בסופו של דבר אנחנו מחוברים לילדים.

אשר גרנר: זה לא למנהלים, זה לא לרמות אלא לילדים שרוצים להגן עליהם.

אשר גרנר: זו היתה כל הכוונה.

אשר גרנר: לכן שיתוף הפעולה הוא טוב, יוסי לוי לא הוסיף שהוא הקים בכל מחוז במשרד החינוך ועדה שבשיתוף פעולה עם משרד הפנים ועוד משרדים אנחנו משתתפים בכל מחוז ומחוז בכדי לעשות בכל מחוז פיקוח על הקייטנות ולרכז איפה שיש בעיות ולעזור לסייע מול הרשויות אם יש בעיות בתחום הזה, ואני חושב שהשנה הקים את זה, הדבר תורם שוב להידוק שיתוף הפעולה ובהיבט הזה על הפיקוח על אותם קייטנות.

אשר גרנר: באפן אישי זומנתי על ידי משרד החינוך ונתתי הרצאות לאותם מפקחים ואותם רכזי קייטנות שתנועות הנוער מקימות, הרצאות בנושא של רישוי עסקים בנושא של חופי רחצה ואתרי רחצה, מה הסכנות וכל הדברים הללו, בכדי שוב להזכיר את ההיבטים הבטיחותיים והבטחוניים שצריך להשתמע.

אשר גרנר: ובאמת כמו שצוין פה, רישוי עסקים, רשיון ינתן אך ורק אם יהיה אישור פדגוגי של משרד החינוך, לא ינתן רשיון, אסור על פי החוק, למי שאין את האישור הזה, אם אין אישור של משרד הבריאות, אם אין אישור של כיבוי אש, ואם אין אישור של המהנדס המקומי לגבי תקינות של המבנה.

אשר גרנר: כך זה מתבצע.

אשר גרנר: ואנחנו מוצאים את הענין של הרשיונות בתחום הזה.

אשר גרנר: באמת היה חושב פה אולי להביא את השלטון המקומי שלו יש מחויבות, אני מבדר על השלטון המקומי, בכדי שישמעו את המצוקה הזאת, ויתן הפיצוי של השלטון המקומי.

אילן שלגי: האם לא הגיע לכאן נציג של המשטרה, של המשרד לבטחון פנים, אבל מי מכם בקשר איתם.

יוסף לוי: הועדה הבין-משרדית, וגם באמצעות המחוזות, בכל מחוז עם המינוי שלהם יש נציג בארצי, בכל מחוז יש קשר נפלא גם לרמות האבטחה.

יוסף לוי: לפי החלטות שבשפלה צריך להיות פחות, ובצפון צריך יותר, הם מעדכנים את עצמם והם מסייעים לנו מאד בכל המערכת הזאת, למרות שהם לא נמצאים פה.

אשר גרנר: רק לסיום, אנחנו מקיימים שיתוף פעולה של הועדה הבין-משרדית של משרד החינוך סיורים גם בקייטנות של הועדה, אנחנו אמורים לקיים הן במחנות הנוער ובקייטנות לבחון את הבעיתיות הקימות וכל הזמן אנחנו משפרים.

אשר גרנר: זה שוב גורם לשיתוף פעולה ושוב הכל לטובת הילדים.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: ועדת החינוך והתרבות למדה, כי משרד החינוך והתרבות ומשרד הפנים מפעילים פיקוח ראוי על רישוי הקייטנות הן באשר לתוכן ולנושא הפדגוגי, והן באשר לבטחון, לבטיחות ולתברואה.

אילן שלגי: הועדה מבקשת מהועדה הבין-משרדית להרבות בסיורים בקייטנות ולבצע פיקוח ממשי צמוד.

אילן שלגי: הועדה מודאגת מן הנתונים שנמסרו על העלויות הגבוהות של הקייטנות במצב הכלכלי העכשווי, ידם של הורים רבים אינם משגת לאפשר לילדיהם קייטנה בקיץ.

אילן שלגי: התמיכות והסבסוד הממשלתי והעירוני אינם מספיקים וילדים רבים מידי נשארים בלי קייטנה.

אילן שלגי: הועדה קוראת למשרד החינוך והתרבות ולרשויות המקומיות לעשות כל מאמץ, עוד השבוע, ולמצוא את המימון הנחוץ כדי שמתנ"סים והגופים הציבוריים המקיימים קייטנות יוכלו להוזיל את העלויות להורים.

אילן שלגי: רבותי תודה רבה, שיהיה לנו קיץ טוב ובטוח ואולי נבוא לבקר.