ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 258, 2004-06-20 12:30

אילן שלגי: שלום לכולם, אנחנו שוב בבית הספר שבח מופת, ודנים בענייני בית הספר שבח מופת בפעם השלישית, תוך כעשרה חודשים.

אילן שלגי: נזעקנו לכאן משום שהצטערנו לשמוע שהבעיות והתקלות שהיו בתחילת שנת הלימודים המסתיימת עומדות לחזור על עצמן, וכמה מהרשויות המקומיות עדיין מקשות על תלמידים תושבי העיר לצאת מתחום העיר כדי ללמוד בבית הספר שבח מופת.

אילן שלגי: לא אפרט כרגע את הקושי, רק אבקש להביע תמיהה, שהבעיה לא נפתרה והנושא חוזר על עצמו, בעיקר מול עיריית חולון.

אילן שלגי: אמנם הזמנו לכאן את נציגי עיריית חולון, אבל באו לכאן שני חברי מועצת העיר חולון, משום שהם חברים שלי והצעתי להם לבוא.

אילן שלגי: הם מייצגים את תושבי חולון, אבל אינני רואה את ראש העיר או נציג שלו כאן.

אילן שלגי: אני שומע שיש גם קשיים מול עיריית ראשון לציון.

אילן שלגי: אני מבין, מנתונים שקבלתי, שעיקר הקושי הוא עיריית חולון ועיריית ראשון לציון, אבל אתם תפרטו.

אילן שלגי: במיוחד מדאיג אותי הנושא מול עיריית חולון, משום שאתה היה הקושי בשנה שעברה.

אילן שלגי: אז היה מצב שהעירייה ממש התעמרה בתלמידים, שחודשיים או יותר ישבו בבית, ואז נזעקנו לכאן והצלחנו, בעזרה של משרד החינוך והתרבות, להתגבר ולפתור את הבעיה, אבל מסתבר שזה היה פתרון אד הוק, רק לאותה שנה ולאותם 28 תלמידים, ועכשיו הקושי חוזר על עצמו.

אילן שלגי: יש לנו טענות קשות מאוד למשרד החינוך והתרבות, משום שיש דוח ועדת גנית ויינשטיין, ויש הסכמה שלבית הספר הזה צריך לסייע לקלוט תלמידים, גם מהרשויות השכנות.

אילן שלגי: אקריא פה שתיים מתוך חמש החלטות שהוועדה הזאת קבלה ב-21 באוקטובר.

אילן שלגי: זה היה כאשר ביקרנו כאן בפעם הקודמת.

אילן שלגי: "ועדת החינוך והתרבות מביעה פליאה רבה על מצב שנוצר לפי תלמידים מהעיר חולון אינם לומדים זה קרוב לחודשיים.

אילן שלגי: הוועדה רואה את משרד החינוך כגורם האחראי למנוע מציאות כזאת.

אילן שלגי: פתרון הבעיה לא צריך להיות מובל על ידי הכנסת, אלא על ידי הרשות המבצעת.

אילן שלגי: הוועדה סבורה כי עיריית חולון נהגה כלפי כ-30 התלמידים בהם מדובר והוריהם באופן מתעמר, סירבה לדבר עם חלק מההורים, לא הנחתה אותם באשר לזכויותיהם ואופן הטיפול, ויצרה מצב שמאז תחילת שנת הלימודים נותרו התלמידים ללא מסגרת.

אילן שלגי: הוועדה קוראת - זה מופנה אליכם, אנשי משרד החינוך – למשרד החינוך לגרום לכך שעיריית חולון, ורשויות מקומיות אחרות, תחויבנה להדריך את תושביהן, ולהסביר להורי תלמידים את זכויותיהם, והליכי הטיפול באשר לרישום לבתי ספר בתוך הישוב ומחוצה לו." אלה הדברים שאני רוצה לומר בפתיחת הדיון, ואני מבקש מחברי יורי שטרן, שהיה אתנו למרות שהוא לא חבר הוועדה, אבל היה מאוד מעורב ומאוד סייע גם בשלב הקודם.

יורי שטרן: אני מודה ליו"ר ועדת החינוך, שלמרות לוח הזמנים הצפוף שלו הכניס את הנושא הזה, הקדים את הדיון בו, כי מדובר במצב מאוד מרגיז.

יורי שטרן: אני חושב שגם אנחנו לא עשינו את שלנו, כי אחרי הישיבות בנושא שבח מופת לפני כשנה, חשבנו שצריכים לתקן משהו באופן יסודי בתקנות או בנהלים של משרד החינוך, וכנראה הייתה הרגשה שהדברים נפתרו, ולכן לא ראינו צורך לחזור אליהם.

יורי שטרן: אבל עובדה שהיא שהשנה, לא רק עיריית חולון, אלא עיריות נוספות, מטילות את אותם האיסורים והמגבלות.

יורי שטרן: יותר מזה, לפי החומר שקבלתי מוועד ההורים, יש גם אסמכתאות לכך, בכל מיני התכתבויות עם משרד החינוך.

יורי שטרן: מצד אחד, משרד החינוך כביכול קבע כלל שבתי ספר על אזוריים יהיו מסוגלים לקלוט ילדים מהרשויות השונות, וצריכה להיות סיבה אישית ספציפית, ונסיבות מיוחדות שיכולות להצדיק איסור של רשות זו או אחרת תטיל על תלמידים מבחינת הרישום לבית הספר העל-אזורי.

יורי שטרן: בפועל זה הפוך, אנחנו רואים שיש איסורים גורפים, ואין שום הבהרה מצדו של משרד החינוך, שנותן הנחייה ברורה, ולא יפטור את עצמו, כמשרד.

יורי שטרן: אם קבעו שמעמד בית הספר מאפשר קליטת תלמידים מאזורי רישום שונים, זה צריך להיות מעמד מוגן.

יורי שטרן: לא יכול להיות שיש פה בלבול, ערפול, ויכולת לפרש לכל כיוון כמעט.

יורי שטרן: לכן חזרנו, במידה מסוימת, לנקודת האפס, גם בקרב מול כל רשות, וגם הסיכומים שלא הושגו והבהרות שלא קבלנו ממשרד החינוך כדי שהמצבים האלה לא יחזרו כל פעם מחדש.

יורי שטרן: בית ספר שבח מופת הוא רק אחד מכמה שיש להם את הבעיות האלה.

יורי שטרן: בית ספר מופת בירושלים קולט מאזורי רישום בתוך ירושלים, ופתאום אוסרים עליו לקלוט תלמידים מאזורים מסוימים, וכך אני מאמין שיש עוד שורה שלמה של בתי ספר, שלא פנו אליי לפחות, אבל לא יכול להיות שאלה בעיות כל כך לוקליות.

יורי שטרן: כנראה שמשהו - - -

אילן שלגי: יש בעיה עם תלמידים מזכרון שרוצים ללמוד במאיר שפייה.

יורי שטרן: זאת אומרת שיש משהו יסודי.

יורי שטרן: היות שהוועדה שלך דנה באופן שיטתי ברפורמות שצריך לחולל במערכת החינוך בשביל לעצור את ההתדרדרות, ולהגיע שוב לרמה טובה של לימודים, אז אחת הדרכים זו תחרות כזאת, שנותנות לבתי הספר היותר מצטיינים גם להיות יותר פופולריים, יותר מבוקשים, וזה יוצר יותר לחצים בשאר הנקודות במערכת.

יורי שטרן: אם אנחנו מאפשרים לבטל את התחרות הזאת, אז ההתדרדרות תימשך, ולא נוכל לצאת מזה.

יורי שטרן: יש פה בית ספר שהוכיח את עצמו, לכן ההורים רוצים לשלוח אליו את הילדים והילדים רוצים ללמוד בו.

יורי שטרן: אם זה מה שקורה, אז יש לחץ על הרשויות, והן צריכות לחשוב מה עליהן לעשות בתחום שלהן.

יורי שטרן: אם אין את הלחצים האלה, וכל אחד פשוט יכול להפוך את הילדים בעירו לצמיתים של אזור הרישום, איזה תמריץ יש לו להשקיע בכלל בשיפור המערכת?

יורי שטרן: יש לו captive audience, אף אחד לא יברח, וסיימנו את הסיפור ואין שום תמורה לאלה שטובים יותר, כי המערכת לא נותנת לתנאי שוק לפעול פה.

יורי שטרן: השוק, במקרה הזה, הוא חיובי.

יורי שטרן: לכן, אני חושב שאנחנו, בעיקר אתה כיו"ר ועדת החינוך, צריכים לטפל בזה בצורה יסודית.

יורי שטרן: זה מנוגד לכל מה שאנחנו רוצי ם שיהיה במערכת החינוך, וגם לרוח המלצות ועדת דברת, דם שם מבטלים את השיטות הפיאודליות האלה.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: אחד הדברים שאמרת בסוף דבריך, שזה גם הכיוון של ועדת דברת.

אילן שלגי: היא מדברת על פתיחה מבוקרת של אזורי רישום - - -

יורי שטרן: מצד אחד אותו משרד נותן אור ירוק, מאמץ את ההמלצות, דוחף, רוצה לקבל תמיכה בכנסת.

יורי שטרן: מצד שני, ברמה אחרת, הכל זז הפוך.

אילן שלגי: דוח דברת גם אומר שהבחירה לא תהיה בידי בית הספר, בית הספר לא יוכל למיין, ההורים יוכלו לבחור.

אילן שלגי: זה המצב פה, אתם לא ממיינים, כל מי שנרשם - אתם תקבלו אותו.

אילן שלגי: בואו נשמע ממנהל בית הספר ומוועד ההורים מה המצב העובדתי היום, כדי שנקרא את התמונה יותר לפרטיה.

אילן שלגי: אחר כך נשמע את העירייה, את משרד החינוך, וכל מי שירצה.

אבי בנבנישתי: לאון יציג את המצב העובדתי, אבל אני רוצה להגיד משהו לגבי ועדת דברת ומערכת החינוך בכלל.

אבי בנבנישתי: ועדת דברת קמה בתחושה של ביקורת ציבורית מאוד נוקבת על הישגי מערכת החינוך.

אבי בנבנישתי: אנחנו רואים מספר דברים שמשרד החינוך והמדינה היו צריכים להוקיר ולהעריך, ושיהוו גם מודל.

אבי בנבנישתי: אני מדבר על הישגים בתחום מדעים, מעורבות ברוכה של הורים, שהם לא מרקע חברתי מבוסס.

אבי בנבנישתי: ההורים מוכנים לעשות כל מאמץ, משפחות חד-הוריות שמוכנות לעשות כל מאמץ כלכלי, פיזי ופסיכולוגי כדי שהילדים שלהם ילמדו במקום, שנראה להם שיוכל לקדם אותם בחברה הישראלית.

אבי בנבנישתי: רק לפני שבוע בית הספר קיבל את פרס מורשת ישראל של משרד החינוך, על ידי מנכ"לית משרד החינוך.

אילן שלגי: בשנה שעברה קבלתם את פרס החינוך.

אבי בנבנישתי: נכון, ופרס המורשת מדבר על חיבור התלמידים לארץ, להוויה הישראלית, לתרבות הישראלית, הרבה מאוד ערכים שמשרד החינוך מעלה על נס.

אבי בנבנישתי: במקום לתמוך בכוחות האלה, להראות את זה כדוגמה וכמודל לחיקוי בבתי ספר אחרים, מכריחים את המערכת להתעסק שנה אחרי שנה בדברים שגוזלים אנרגיה, מאמץ, ופשוט לא מכבדים את המקצוע שלנו.

אבי בנבנישתי: אם אני צריך להסביר להורה למה ברשות מסוימת לא מתייחסים אליו בכבוד, ומנפנפים אותו כאילו היה אוויר - והוא רוצה דבר פשוט, שהילד שלו ילמד במקום ראוי מבחינתו - אנחנו פשוט גורמים נזק למערכת החינוך, ולכל הדברים היפים שאנחנו רוצים לקדם במערכת הזאת.

אבי בנבנישתי: לאון יציג את תמונת המצב, מה קורה היום.

לאון קוגל: אני יכול להתחיל מחדשות טובות.

לאון קוגל: יש לכל עיר ועיר מערכת חינוך מצוינת, שאין יותר טובה ממנה, ואין מה לחפש משהו יותר טוב.

לאון קוגל: זה מה שאנחנו שומעים כל פעם שאנחנו באים לעירייה כדי לקבל אישור לימודי חוץ.

לאון קוגל: לא רק שאומרים לנו את זה, כותבים את זה וחותמים על כך.

לאון קוגל: יש ערים ששם לא מספרים סיפורים, פשוט נותנים אישור לימודי חוץ.

לאון קוגל: בכפר סבא, רעננה, הרצליה - - -

יורי שטרן: אלה ערים שבטוחות בעצמן.

לאון קוגל: שם כנראה מערכת חינוך פחות טובה.

אילן שלגי: אתה יכול לומר כמה תלמידים יש לכם מהחוץ וכמה מתל-אביב?

לאון קוגל: השנה ערוכים לקלוט בחטיבת הביניים כ-200 תלמידים מבחוץ.

אבי בנבנישתי: הפרופורציה בבית הספר היא בדרך כלל 70% מהתלמידים מחוץ לתל-אביב, ו-30% הם תושבי תל-אביב.

אילן שלגי: האם החלוקה בין בני משפחות עולים לישראלים גם היא 70% - 30%?

אבי בנבנישתי: לא, רוב התלמידים שלנו הם תלמידים שיש להם איזשהו רקע מברית המועצות.

אבי בנבנישתי: אני כבר לא אומר עולים מפני שזה מצחיק, רוב הילדים הם כבר ילידי הארץ או שהגיעו בגיל כל כך צעיר והתחנכו במערכת החינוך הישראלית.

אבי בנבנישתי: לצערי הרב, העלייה נמצאת בשפל, כך שמספר העולים הולך וקטן.

אבי בנבנישתי: מספר הותיקים, צברים, שאין להם קשר לברית המועצות, לצערי הרב הוא לא מספיק גדול.

אבי בנבנישתי: אבל יושב כאן דב אורבך, שינהל את בית הספר מהשנה הבאה, הוא מנהל מוכשר, והוא יצליח לשנות את התמונה הזאת, אני מקווה.

לאון קוגל: עכשיו אנחנו יודעים למה העיריות מתנהגות כך, כי הסיבה הרשמית שהם מדקלמים - - -

אילן שלגי: ברשותך, תן לנו עובדות.

אילן שלגי: מה הבעיה כרגע מול חולון, מול ראשון או מקומות נוספים.

לאון קוגל: לא נותנים אישור לימודי חוץ לתושבי חולון, ראשון, רחובות, נס ציונה ואריאל.

אילן שלגי: מהישובים האלה לא קבלתם אף אישור?

לאון קוגל: מרמת גן קיבלו אישור אחד , אבל יש שם בסך הכל שלושה תלמידים שכבר נרשמו.

לאון קוגל: מחולון, שמעתי היום שהגיע אישור ראשון.

אילן שלגי: מתוך כמה?

לאון קוגל: מ30, ומראשון מדובר על קבוצה של 50 תלמידים.

לאון קוגל: ההרשמה עוד לא נסגרה, יש לנו הערכות, ולפי ההערכות האלה יהיו לנו 120 תלמידים מחוץ לגדר, אם לא נפתור את הבעיה.

אילן שלגי: אני זוכר שבשנה שעברה, אחת הטענות כלפי עיריית חולון הייתה שלא מדריכים את התלמיד או את הוריו.

אילן שלגי: לא אומרים לו שהוא יכול להגיש בקשה בכתב, ידונו בה, ואם יסרבו לו יוכל להגיש ערעור למשרד החינוך.

אילן שלגי: פשוט אמרו להם: לא נותנים אישור, תלכו הביתה.

אילן שלגי: האם השנה זה השתנה?

מאיה בן ציון: זה יותר גרוע.

מאיה בן ציון: הנחינו את ההורים, אין אפשרות להגיש בקשה לאישור לימודי חוץ בכתב, זה גם נוהל מוזר.

יורי שטרן: בכל העיריות?

מאיה בן ציון: כן, אז אנחנו מלמדים את ההורים מה לכתוב, ההורים שלנו הם עולים חדשים.

מאיה בן ציון: הם מגישים בקשה, אז לא רוצים לתת להם חותמת "נתקבל".

מאיה בן ציון: זו סיפור של אחת האימהות, מראשון לציון.

מאיה בן ציון: הפקידה כתבה: "התקבל ב-15.7, אפילו לא חתמה את שמה, ביקשנו מההורים לרשום את ייסוריהם ותלאותיהם.

מאיה בן ציון: היא הייתה כמה פעמים, אמרו לה לפנות למנהלת מחוז המרכז, דפנה לב, היא יכולה לכתוב תשובה, אם היא מסכימה – מתחייבים להעביר.

מאיה בן ציון: מי שענתה לה את זה, זו המזכירה של עליזה סלומונוביץ, מנהלת המחלקה לחינוך על-יסודי.

מאיה בן ציון: אני פניתי לדפנה לב, אז הפנו אותי למפקחת המחוזית, ודברתי עם העוזרת של המפקחת המחוזית ששמה בוקי.

מאיה בן ציון: היא אומרת לי: מה פתאום, על-אזורי זה בתל-אביב, ואנחנו שייכים למחוז המרכז.

מאיה בן ציון: ביקשתי ממנה לבדוק את החוק, היא חזרה אליי אחרי שלושה ימים ואמרה שהיא דברה עם המפקחת, ואני צודקת.

מאיה בן ציון: ההורים צריכים להגיש אישור ולבקש בקשה.

מאיה בן ציון: זאת אומרת, כשהורה כבר ניגש, בלי שהלכתי ועשיתי עבודת שטח קודם, אז זורקים אותו מכל המדרגות.

אילן שלגי: מה קורה היום בחולון?

מאיה בן ציון: אותו דבר, המקרה הזה פשוט הגיע היום, אז רשמתי אותו.

מאיה בן ציון: בחולון הורים ניגשו, והתשובה הייתה: לא תקבלו.

מאיה בן ציון: לא נתנו להם תשובה בכתב, ואם נתנו כבר תשובה בכתב - - -

לאון קוגל: עכשיו התחילו לנפק תשובות מסודרות בכתב בחולון.

אילן שלגי: זאת אומרת שחולון בכל זאת התקדמה לעומת השנה שעברה.

מאיה בן ציון: אבל התשובות לא בהתאם לתקנות ועדת גנית ויינשטיין, הן לא לפי הכללים.

מאיה בן ציון: ועדת ויינשטיין מדברת במפורש על שלוש סיבות לסירוב.

מאיה בן ציון: היום הסתיימה פה שנת הלימודים, אם הייתם בבוקר את הילדים שמביאים למורים פרחים - - -

יהודית גידלי: זה מנהג מרוסיה.

מאיה בן ציון: יש לא רחוק מפה בית ספר, אורט סינגלובסקי, חצי מהתלמידים שם הם עולים חדשים.

מאיה בן ציון: הם לא מביאים פרחים.

מאיה בן ציון: זה לגבי אינטגרציה.

לאון קוגל: למה לא נותנים את האישורים, כי בערים רבות לא נתנו אישורים גם קודם.

לאון קוגל: אם עירייה נותנת אישור ללימודי חוץ, היא רואה בזה מן הפללה עצמית, שהיא לכאורה לא יכולה לתת את המענה לילד, ואז היא חוששת שיבואו אליה ויבקשו להשתתף בהוצאות.

לאון קוגל: זה מה שאותם אנשים אומרים לנו, באותם חדרים ולשכות, אחרי שמפסיקים לדקלם.

לאון קוגל: יש לנו עדויות כתובות על כך, ואני יכול לספק כאלה.

אבי בנבנישתי: הסיפור מאוד פשוט.

אבי בנבנישתי: לדעתי משרד החינוך יכול היה לפתור את הבעיה הזאת בכמה משפטים פשוטים, להסביר לראשי הרשויות מה זה שבח מופת, מה הם מצפים לעשות.

אבי בנבנישתי: לא עשו את זה, לא ראיתי שום מסמך על זה, הבלגן חוגג שם.

אבי בנבנישתי: חלק יודעים, חלק לא יודעים, חלק לא רוצים לדעת, וזה כל הסיפור.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: גברת אירית בר סלע, בבקשה.

אירית בר סלע: שמעתי מהאנשים שיושבים סביב השולחן, אני רוצה להתייחס לאמירות של היו"ר ושל דוקטור בנבנישתי.

אירית בר סלע: אורלי פרומן, מנהלת מחוז תל-אביב, מוכנה בכל רשות שבה יש קושי, להידבר ישירות עם ראש הרשות בנושא הזה, מיידית.

אירית בר סלע: הבקשות צריכות להיות מופנות לרשות המקומית - כי זה הנוהל של רישום תלמידים - ואת הסירוב יש לבקש בכתב מן הרשות המקומית, ולהגיש את הערעור לאורלי פרומן, שתטפל בכל עניין לגופו ומיידית.

אירית בר סלע: צריך לעשות את זה מהר ככל שניתן.

אירית בר סלע: אחד הקשיים המרכזיים שלנו, שבחוזר מנכ"ל בית-הספר מוגדר כבית ספר על-אזורי, אבל הוא לא מוגדר כבית ספר על-אזורי ארצי, חסרה המילה הזאת כדי שתעשה תפנית מאוד משמעותית.

אילן שלגי: מדוע אתם לא משנים את זה?

אירית בר סלע: בעניין הזה אני הולכת לפעול מיידית, להעביר את הדברים האלה.

אירית בר סלע: אני חושבת שמן הדברים שנאמרים מסביב לשולחן, המושג הזה חסר כדי לעשות סדר.

אילן שלגי: אבל גם בשנה שעברה, באוקטובר, היה פה המפקח שמואל גרוס, ועוד אדם ממשרד החינוך והתרבות, והם אמרו אותו דבר.

אילן שלגי: לכן גם בהחלטה שלנו קראנו למשרד לתת לזה פתרון.

אילן שלגי: את עכשיו מבטיחה שתביאו לפתרון.

אירית בר סלע: זה דבר אחד, והדבר המיידי שאנחנו הולכים לעשות זה את הדיבור מול הרשויות.

אירית בר סלע: רשמתי לעצמי את הרשויות שבהן יש קושי, ומנהלת המחוז תדבר ישירות עם כל רשות שיש בה קושי.

אבי בנבנישתי: מנהלת המחוז היא מופלאה ונהדרת, אבל הבעיה התרחבה למחוזות אחרים.

אירית בר סלע: אבל אני שומעת שיש שתיים שהן הבעיה, חולון וראשון לציון.

יורי שטרן: יש גם נס ציונה, רחובות ואריאל.

אירית בר סלע: אז בדיוק את הרישום הזה, איפה נמצאת הבעיה, רשמתי לעצמי מהדברים שנאמרו.

אירית בר סלע: אם יש משהו יותר מדויק, אני בוודאי אעביר את זה הלאה, שמנהלת המחוז מוכנה לטפל מול ראש הרשות בכל אחד מהמקומות שיש קושי, וגם לטפל בכל פניה של ערעור, כאשר הערעור יוגש למנהלת המחוז מיידית, עם הסירוב המנומק הכתוב.

אירית בר סלע: אני פונה לחבריי ברשויות השונות לתת את הנימוק בכתב, בצורה שמכבדת את האנשים, כי לא יעלה על הדעת שרשות תחזיק בתלמידים.

אילן שלגי: למרות שהמצב לא טוב, הוא פחות גרוע מאשר היה כאשר היינו פה בפעם הקודמת.

אילן שלגי: ראשית, משום שאנחנו ביוני ולא באוקטובר, שנית משום שאני רואה פה נכונות ופתיחות מצד משרד החינוך, ואני שבחולון בכל זאת מקבלים את הבקשות בכתב, ונותנים סירוב שאפשר לערער עליו.

מאיה בן-ציון: אבל זה רק במחוז תל-אביב.

יורי שטרן: יש פה פעולה שצריכים לנקוט בה ברמה ארצית.

יורי שטרן: אל"ף, גם בחוזר של משרד החינוך מופיעה רשימה שלא מחייבת, של סיבות שבגללן אפשר לסרב לילד.

יורי שטרן: אבל את הרשימה הזאת אף אחד לא מכיר, וגם אלה שמכירים לא כל כך מתייחסים אליה.

יורי שטרן: החוזר של משרד החינוך חייב להישלח לכל ראשי הרשויות, בלי קשר למי שכיום מפריע לשבח מופת.

יורי שטרן: יש עשרות רשויות, שכל אחת מהן עושה משהו דומה לבית ספר אחר, לכן זה צריך להיות חד משמעי.

יורי שטרן: יש להבהיר מהן הסיבות שבגללן אפשר לסרב לילד על בסיס אישי, כשהתשובה הזאת צריכה להינתן בכתב, היא צריכה גם להיות מנומקת, לא סתם סירוב.

יורי שטרן: את כל זה לא ההורה צריך לדרוש, כי מי בכלל ישמע אותו.

יורי שטרן: אם לוועדי הורים יהיו עותקים של אותו מכתב, והורה שבא לעירייה מצויד במכתב שמחייב תשובה, אז זה כבר משהו אחר.

יורי שטרן: אני מבקש תשומת לבכם, להגיע מאריאל לתל-אביב לקראת תחילת יום הלימודים, זו משימה של שעה בערך.

יורי שטרן: ילדים מוכנים לבוא, ואני חושב שזה ציון לשבח לבית הספר שבח מופת, כי אריאל לא נחשבת לעיר עם מערכת חינוך לא טובה.

יורי שטרן: אני חושב שגם משרד החינוך צריך להתגאות בבית ספר שמושך ילדים מרחוק כל כך, ולתת לו את מלוא הסיוע.

יורי שטרן: אבל שוב, הבעיה היא לא רק של שבח מופת, ולכן אני מבקש שתפעלי את.

אירית בר סלע: מה ששייך למחוז תל-אביב, אני מטפלת בזה מיידי.

אירית בר סלע: מה ששייך למשרד ברמה הארצית, אני אעביר בדיוק את הדברים שנאמרים כאן.

אילן שלגי: יפה.

אילן שלגי: מר פרידברג, בבקשה.

אלכס פרידברג: אני פחות עוסק בהשמת התלמידים, שיבוצם וכולי.

אלכס פרידברג: אבל עובדה שבסופו של דבר הילדים לומדים פה, אז נכון שהיה מאבק, ולגבי השנה הבאה עדיין יש זמן לטפל בעניין ולהסדיר את כל מה שצריך.

אלכס פרידברג: עד כמה שידוע לי, גנית ויינשטיין ממשרד החינוך עוסקת בבתי ספר ניסויים ופחות בעל-אזוריים, אבל צריך לבדוק את זה.

יורי שטרן: בשנה שעברה היא הייתה אתנו.

אלכס פרידברג: לגופו של עניין, משרד החינוך לא נגד בית ספר שבח.

אלכס פרידברג: המנהל יעיד על כך שהוא נתמך על ידי בצורה מסיבית ביותר מידי שנה, למרות שהוא בית ספר שיש לו משאבים.

אלכס פרידברג: אני לא מקפח אותו בעניין הזה.

אלכס פרידברג: נקודה שניה, לחזק את דברי חבר הכנסת שטרן, יש לי פה את ממצאי המיצב האחרון של בית ספר שבח לגבי חטיבת הביניים, וממנה משתקף שבית הספר נמצא מעל הממוצע הארצי בנושא של קליטת עלייה, מבחינת הישגים לימודיים של תלמידים עולים.

אלכס פרידברג: בבגרות בית הספר נמצא במקום ראשון.

אלכס פרידברג: הוא מאוד מתקרב לממוצע הארצי גם בנושא של עברית, במדעים הוא עובר את הממוצע הארצי, וכך הלאה.

אלכס פרידברג: זאת אומרת, זה בית ספר שמספק את רוב היעדים של משרד החינוך, שקשורים להישגים לימודיים.

אלכס פרידברג: מצד שני, הוא נותן ביטוי ומענה למה שאנחנו קוראים היום רב תרבותיות, במובן הזה שלא עוד כור היתוך או הטמעה, אלא לתת לעולים גם חינוך שבצורתו דומה למה שהם היו רגילים.

אלכס פרידברג: הם יכולים להרגיש שבית הספר קצת משקף את התרבות שלהם מבחינת שיטות ההוראה, מבחינות אחרות, ועדיין הוא בית ספר מוכר, שמקיים את תוכנית הלימודים הישראלית.

אלכס פרידברג: על כך אפשר לברך.

אלכס פרידברג: לגבי הנושא של תלמידים ממקומות אחרים, לי יש רק בעיה אחת עם הנושא הזה, כי ברגע שאנחנו שולחים את התלמידים העולים הטובים ביותר מערים אחרות, בעיקר ערים פחות מבוססות, יש לנו בעיה בנושא של יצירת מנהיגות מקומית של תלמידים עולים, שיכולים למשוך אחריהם תלמידים אחרים באותם בתי ספר בחולון או במקומות אחרים.

אלכס פרידברג: מעבר לזה, אני חושב שהפתרון של הרשות המקומית יהיה לא להציב מגבלות מינהליות ולאסור על ילדים לעבור ממקום למקום, אלא שייכנסו לתוך התחרות, ייסדו בתי ספר מהסוג הזה.

אלכס פרידברג: אני יודע שהיו ניסיונות בבת-ים ובכל מיני מקומות ליצור שבח מופת, זה עדיין לא הצליח.

אלכס פרידברג: יכול להיות שזאת התשובה, לקיים את התחרות.

אלכס פרידברג: כמובן שזה מתקשר עם בעיית דברת.

אלכס פרידברג: לסיכום, אנחנו בעד בית הספר, אנחנו בעד כל בית ספר שמגיע להישגים לימודיים, וזאת המדיניות של המשרד.

אבי בנבנישתי: הדברים אולי לא הובנו כראוי.

אבי בנבנישתי: יש לי הערכה מאוד גדולה למשרד החינוך, אני חושב שהמשרד נותן המון לבית הספר.

אבי בנבנישתי: אלכס באופן אישי, אנחנו עובדים הרבה שנים בתחום של קליטת העלייה, והוא עושה עבודה יוצאת מן הכלל, והוא יודע את דעתי.

אבי בנבנישתי: זו לא הנקודה, משרד החינוך הוא לא נגד בית הספר.

אבי בנבנישתי: אני כל הזמן תוהה ומתפלא איך משרד החינוך, שנותן לנו פרסים כל כך בעלי משמעות - ואני יודע שמה שאלכס אומר גם אנשים ממשרד החינוך חושבים – איך למרות זאת לא מצליחים לפתור את הבעיה הכאובה הזאת, וגורמים סבל לכל כך הרבה אנשים.

אבי בנבנישתי: זו הנקודה.

אבי בנבנישתי: בשאר הדברים יש לי הערכה לכל מה שעושה משרד החינוך, ודאי מחוז תל-אביב, אורלי ודוד – כולם נהדרים ונפלאים.

אבי בנבנישתי: אני רק מבקש, תסיימו את הפרשה האומללה הזאת, שלא גורמת כבוד לאף אחד.

יורי שטרן: לכן את הנימה של הרגיעה, שבסופו של דבר הדברים מסתדרים אני לא רוצה לקבל.

יורי שטרן: זה שזה מסתדר תוך כדי יציאת ההורים להפגנות, וישיבות של ועדת הכנסת, וישיבות של ועד ההורים, והתגייסות של כל המערכת הלוקלית של בית הספר לפתרון הבעיות האלה.

יורי שטרן: כמה זמן משקיעים, כשיש להם מטרות הרבה יותר ראויות בעשייה החינוכית, זה פשוט חבל.

יורי שטרן: לכן גם כשתוצאה חיובית, המחיר שלה הוא של ביזיון ושל בזבוז המשאבים.

אהרון איסרס: כלוקל פטריוט של חולון, אני אמור להגן על מערכת החינוך בחולון, אבל לצערי לא כך הדבר.

אהרון איסרס: בני מסיים השנה את מערכת החינוך בחולון, בוגר י"ב, במקביל יש לי קרוב משפחה שבנו מסיים את שבח מופת.

אהרון איסרס: אני רואה את ההבדל בהשקעה של המערכת בחולון, לעומת ההשקעה בתלמיד כאן, זה עולם אחר לגמרי, וכך גם ההישגים.

אהרון איסרס: מזכירתי תושבת תל-אביב, ובנה לא מהתלמידים המצטיינים, מערכת החינוך בתל-אביב דחתה אותו.

אהרון איסרס: עיריית חולון בחפץ לב קבלה אותו כלימודי חוץ, ודורשת ממנה כספים שברמה של מזכירה, אם חד-הורית ועולה חדשה הם בלתי נסבלים.

אהרון איסרס: אז עיריית חולון לצערי הרב, כל הזמן מסתכלת בחור של הגרוש, ולא משקיעה בחינוך להישגיות ולמצוינות.

אהרון איסרס: מה שקרה עם אותה קבוצת הורים שהפגינה בחולון, זה הסימפטום למצב שהורים שחיים במדינה חופשית ודמוקרטית ורוצים להגיע למקום שמקנה לבנים את המצוינות וההישגיות.

אהרון איסרס: העירייה לא עושה את זה.

אהרון איסרס: אני חושב שהבעיה מתחילה במשרד החינוך.

אהרון איסרס: ציינת, גברתי, שתפני מכתב לראש רשות כזה או אחר.

אהרון איסרס: זה לא מספיק.

אהרון איסרס: אנחנו מכירים את ההתנהלות של עיריית חולון, אם המכתב לא מתפרסם ברבים, אם הוא לא מגיע לחברי המועצה, ראש הרשות שם אותו בצד, ואפילו אוסר על חברי מועצה, גם כאלה שהם בקואליציה, לדבר עם הפקידות הבכירה.

אהרון איסרס: לכן חוזר המנכ"ל הזה שאתם צריכים להפיץ אותו ברבים, כדי שאפשר יהיה לטפל בסוגיה הזאת.

אהרון איסרס: אחרת הוא ייכנס לאיזו מגירה, ואף אחד לא יידע, ואף אחד לא יסביר להורים ולא ינחה אותם, ונהיה באותו מצב שהיינו בשנה שעברה.

גילה קלדרון: לגבי הבן של המזכירה שלך, אם תלמיד בוחר ללמוד בחולון, אנחנו מציעים לכל תלמיד פתרונות במסגרת העיר, גם תלמידים שנאלצים לעזוב בית ספר.

גילה קלדרון: כנראה בגלל שהאם עובדת בחולון, היא רצתה שהבן ילמד שם.

אהרון איסרס: היא דווקא עובדת בנתניה, מערכת החינוך בתל-אביב פלטה אותו כי הציונים שלו נמוכים.

גילה קלדרון: אין דבר כזה.

גילה קלדרון: אתן לך שם, וישבצו אותו בבית ספר.

אילן שלגי: אתם נותנים אישורים לתלמיד ללמוד ברשות מקומית אחרית?

גילה קלדרון: לא.

אילן שלגי: גם אתם לא נותנים.

גילה קלדרון: צריך להבדיל בין בתי ספר ייחודיים על-אזוריים ברמה מחוזית וברמה ארצית, ובין בתי ספר בכלל.

גילה קלדרון: רשות מקומית צריכה לדאוג התוצרים שבתי הספר שלה מספקים.

גילה קלדרון: אני לא מדברת רק על ציוני בגרות, אנחנו מדברים בתל-אביב גם על ערכים ועל חוט שדרה בית ספרי.

גילה קלדרון: ידוע שבתל-אביב אנחנו משקיעים בחינוך הכי הרבה מכל הרשויות בארץ.

גילה קלדרון: אין רשות במדינת ישראל, על פי כל הדוחות, שמשקיעה כל כך הרבה כמו עיריית תל-אביב.

גילה קלדרון: אין דבר כזה שיש אפשרות לתכנן ולהתכונן ברגע שיש להורים אפשרות ללכת לאן שהם רוצים.

יורי שטרן: את אומרת דברים מרגיזים.

יורי שטרן: זה נכון מה שאת אומרת, בכל מדינה נורמלית ההורים שולחים את ילדיהם לכל מוסד שהם רוצים.

יורי שטרן: אזורי רישום זה דבר הרבה יותר חריג מאשר שיטה של בחירה חופשית, וכולם יודעים לתכנן, כי יש תמיד הערכה, יש הרשמה מוקדמת, כל מיני דרכים.

יורי שטרן: אתם רוצים על ידי יצירת צמיתות לכבול את ידיהם של ההורים ושל הילדים כדי שיהיה לכם נוח לתכנן.

יורי שטרן: התוצר הטוב לא ייצא מזה, כי באין תחרות לא תהיה תוצאה טובה.

יורי שטרן: אם הכל לפי השיטה של שיוך, מי בכלל יתאמץ?

יורי שטרן: איך תדעי בכלל אם בית הספר הוא טוב או לא, רק לפי נתונים פורמליים?

יורי שטרן: התנועה החופשית של התלמידים היא זאת שמצביעה בדיוק איפה מצליחים ואיפה נכשלים.

יורי שטרן: אתם כעירייה צריכים לראות את זה, ולחזק את החזקים, ולבדוק למה הלא מצליחים הם לא מצליחים.

יורי שטרן: אולי אתם צריכים לשנות שם הנהלה או עוד משהו.

יורי שטרן: על ידי זה ששולחים ילדים לבית ספר מסוים ללא קשר עם התוצר שלו, אתם מחלישים את המערכת כולה, ואין שום הצדקה לכך.

אילן שלגי: אני רוצה להגן במעט על עיריית תל-אביב, כי דווקא זאת עירייה שפתחה בתוך העיר אזורי רישום, ויש תחרות.

גילה קלדרון: בדיוק.

גילה קלדרון: אנחנו היינו המודל לוועדת דוברת, ואת המודל התל-אביבי רוצים להנחיל בכל הארץ.

גילה קלדרון: יש בתל-אביב למעלה מ-24 בתי ספר, מתוכם 14 בתי ספר שש שנתיים, שהעירייה משקיעה בהם הרבה.

יורי שטרן: העיר תל-אביב היא באמת העיר הגדולה והמוצלחת, ואז יכול להיות שהתנועה החופשית בתוך העיר פותרת במידת מה את הבעיות האלה.

יורי שטרן: אבל להסיק מפה איזשהו כלל - - - הרי לא מדברים על משהו שצריך להיות בתל-אביב בלבד.

יורי שטרן: אין חוק נפרד לתל-אביב ולשאר הערים בארץ.

גילה קלדרון: כרגע מה שיש, זה בתי ספר בתוך ערים, כך קבע משרד החינוך, וכדי שבתי ספר אלה יוכלו להיות יותר טובים הם צריכים להשקיע משאבים כדי שבתי הספר יפרחו, והתלמידים יפרחו בהם.

גילה קלדרון: ישנן סיבות מסוימות שבגללן אפשר לאשר לימודי חוץ, זה על פי תקנות המשרד,וזה לבתי ספר ייחודיים או לבתי ספר אזוריים, או על-אזוריים ארציים.

גילה קלדרון: כמו ששמעתם, בשבח יש 70% תלמידים שהם לא תל-אביבים, ועיריית תל-אביב-יפו שכשירות למדינת ישראל, שאנחנו יודעים שאנחנו רוצים לקלוט עלייה, ואנחנו מכירים את הנתונים של הנשירה בקרב תלמידי עולים ועולים ותיקים, שזה נתונים מזעזעים, שוועדת הכנסת נדרשה להם לא אחת, ולאור העובדה שהצלחנו להקים פה מוסד לתפארת מדינת ישראל ותל-אביב - - -

אילן שלגי: מהו השירות?

אילן שלגי: האם התלמידים שמגיעים לכאן מערים אחרות לא מחויבים בתשלום נוסף?

גילה קלדרון: לא.

גילה קלדרון: הם משלמים אגרת לימודי חוץ, שאותה קבעה המדינה, בגובה 600 שקלים בשנה.

אילן שלגי: ואת זה משלם התלמיד.

אילן שלגי: עיריית חולון איננה מחויבת להעביר כספים לעיריית תל-אביב.

גילה קלדרון: התלמידים משלמים נסיעות ואת האגרה הזאת.

ישראל זינגר: אם רשות מודיעה שיש לה בעיה והיא חיבת לשלוח החוצה, אז היא משלמת.

אבי בנבנישתי: אני חייב לחזק את ידיה של גילה בנקודה זו.

אבי בנבנישתי: ההורים לא מבקשים לא נסיעות, ולא אגרת לימודי חוץ, הם משלמים מכיסם הדל.

אבי בנבנישתי: מה שגילה אומרת נכון, מעבר לאגרת לימודי חוץ עיריית תל-אביב – וצריך לכבד את זה – משקיעה מאמצים רבים ומשאבים רבים מאוד בבית הספר, שאני מניח שזה הרבה יותר ממה שמקבלים מאגרת לימודי החוץ.

אבי בנבנישתי: הם עושים את זה בגלל שהם חושבים שהנושא חשוב, ובית הספר עונה על הציפיות.

אבי בנבנישתי: על זה מגיעות לגברת קלדרון – כמנהלת המחלקה שלנו – ולעירייה, המון ברכות.

גילה קלדרון: תודה.

גילה קלדרון: אנחנו משקיעים מיליונים בכל שנה בבית הספר.

גילה קלדרון: אגרת לימודי החוץ אינה שיקול.

גילה קלדרון: אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה אחת ולתמיד, אנחנו לא יכולים כל שנה להזדקק לפרוצדורות הקיימות, כי הן נתונות לחסדיהם של ראשי ערים, מנהלי מחוזות.

גילה קלדרון: אנחנו צריכים למצוא פתרון בתוך חוזר מנכ"ל, צריך לתקן תקנה מתאימה, וגם אם יכריזו על שבח מופת כעל בית ספר על-אזורי ארצי, זה לא פותר את הבעיה, כי לבית ספר על-אזורי ארצי צריך שתהיה פנימייה.

גילה קלדרון: אם אין פנימייה אי אפשר להכריח לתת אישור לימודי חוץ.

אילן שלגי: פה הכוח הוא בידי משרד החינוך.

אילן שלגי: זה לשנות את התקנה – וככה הבנתי את דברי הגברת אירית בר-סלע - שבית הספר הזה ואולי גם אחרים יוכרזו כעל-אזורי ארצי, למרות שהם בלי פנימייה.

אילן שלגי: את זה צריך לשנות.

גילה קלדרון: את התקנה הזאת לא יכולה לשנות מנהלת המחוז שלנו.

גילה קלדרון: הכתובת היא משרד החינוך, מנכ"לית המשרד, שצריכה לעשות את העבודה הזאת.

גילה קלדרון: זה לא ברמה של מחוז.

אהרון איסרס: לכן צריך להיות חוזר מנכ"ל , שמפורסם לכלל הציבור.

גילה קלדרון: חוזר המנכ"ל לא פותר את הבעיה.

גילה קלדרון: צריך לפעול עכשיו כדי לפתור שוב בדרך עקומה את העניין.

יגאל יאסינוב: אני זוכר שבישיבה האחרונה, שגם הייתה פה, כבר שמענו על חוזר מנכ"ל, שאז הופץ.

יגאל יאסינוב: זאת אומרת שלא קרה כלום.

שרון אביגד: אולי יש טעם לקיים פגישה לא בכזה פורום, בפורום יותר מצומצם, עם ראש עיריית חולון, מוטי ששון, ולנסות להגיע אתו להסדר כדי שלא נגיע שוב למצב שלילדים אין אישור.

יורי שטרן: אבל אנחנו בדיוק לא רוצים שכל פעם, מול כל עירייה, ועדת הכנסת תנהל משא ומתן.

אילן שלגי: מה שאת אומרת הוא תשובה פרקטית לתשובה כעת.

אילן שלגי: אבל אני שומע מיושבת ראש ועד ההורים שהביאו את ראש עיריית בת-ים לכאן, והתגברו על הקושי.

אילן שלגי: זה בדיוק מה שמציעה חברת המועצה מחולון לעשות עם ראש עיריית חולון.

מאיה בן-ציון: הזמנו אותו, הוא מתעלם.

אילן שלגי: גם היום הזמנו אותו, הוא לא בא ולא שלח נציג.

אילן שלגי: אני מציע לחברי מועצת העיר חולון, תשקלו אולי להגיש הצעה לסדר בעירייה או פעולה אחרת, כדי לדרבן את ראש העיר לטובת אותם תלמידים מהעיר שלכם, שיראה יותר יחס לאנשים.

אילן שלגי: שיבוא הנה, אולי הוא ישתכנע ואולי להפך, לפחות הוא יוכל שהוא לא מאפשר לתלמידים לנסוע לפה כי הוא לא השתכנע שזה בית ספר מיוחד.

אהרון איסרס: אתה מכיר את החוק יותר טוב מכל אחד אחר.

אהרון איסרס: ראש רשות הוא שריף בעיר, והוא עושה כבתוך שלו, הוא מצפצף על חברי מועצה.

אהרון איסרס: אם זה לא יגיע מלמעלה הוא לא ישתנה במאומה.

יורי שטרן: בקטע הזה אולי אני יכול לסייע, כיושב ראש ועדת הפנים, ללחוץ על האינטרסים האחרים שלו.

יורי שטרן: אבל זאת לא הדרך.

יורי שטרן: אנחנו לא יכולים להיות גוף שמנהל משא ומתן בעבור קבוצת הורים מול כל עירייה בנפרד, צריך להיות פתרון כללי.

לאון קוגל: נפגשנו עם ראש העיר חולון בשנה שעברה, אנחנו יודעים בדיוק מה עמדתו, ומה הוא יעשה.

לאון קוגל: השנה אנחנו לא כועסים עליו, בסך הכל הוא מתנהג כמו שהוא רואה לנכון.

לאון קוגל: השנה אנחנו כועסים על משרד החינוך, למה עיריית חולון הפכה להיות הפרשן הראשי של חוק לימוד חובה.

לאון קוגל: ראש עיריית חולון קובע את הסדר לכל המדינה, האם מותר לנו ללמוד פה או אסור ללמוד פה.

אלכס פרידברג: זה תחום אפור בינתיים.

לאון קוגל: אם משרד החינוך אומר שהוא לא יכול לעשות פה משהו כי חסרות להם סמכויות, אז תגידו את זה.

לאון קוגל: אם יש בעיה עם החוק, תגידו שיש בעיה עם החוק, אז נזעק את זעקתנו למחוקק, שיפתור את הבעיה.

יגאל יאסינוב: המחוקק לא יכול לחוקק כל דבר בכנסת, כי זאת חקיקה משנה, ואסור לעשות אותה בכנסת.

יגאל יאסינוב: כלומר או ללכת לחקיקה כוללת - - -

אילן שלגי: נלך לזה כי דוח דוברת נותן פתרון מערכתי גם בנושא הזה, ותהיה חקיקה.

אילן שלגי: אבל זה ייקח עוד קצת זמן.

יגאל יאסינוב: עד אז אנחנו יכולים ליפול למלכודת.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להזכיר שלפני שנה תלמידים התחילו ללמוד בלי הרשמה.

יגאל יאסינוב: קלטו אותם פה בלי אישורים, אחרי זה לקח שלושה, ארבעה חודשים לקבל אותם.

יגאל יאסינוב: הבנתי למה אז ראש העיר חולון נתן להם מכתבים - - -

מאיה בן-ציון: לחלקם הוא נתן.

יגאל יאסינוב: לחלקם.

יגאל יאסינוב: כי היו בחירות, והוא עשה את זה ממש לפני הבחירות, והוריד את הלחץ הציבורי.

דב אורבך: אני מיועד להחליף את מר בנבנישתי מנהל בית הספר.

דב אורבך: אני היום מנהל בית ספר תיכון עירוני ה' בצפון תל-אביב.

דב אורבך: אני רוצה להגיד כמה מילים כלליות, למרות שאני עדיין חדש.

דב אורבך: מחמם את הלב לראות קבוצה כזו גדולה של אנשים שמגיעה לכאן באמצע יום, ומשקיעה זמן ומחשבה.

דב אורבך: אני חש הרבה מאוד אהבה בדיון בסוגיה כזאת, שבעיניי היא בהחלט ראויה, אבל אם זה מתחבר יחד עם האנשים, אז באמת מגיע הרבה יישר כוח.

דב אורבך: אני חושב שהיה יפה מאוד אם ועדת החינוך של הכנסת הייתה מוציאה מכתב מפורש, שבו בקשה למשרד החינוך, להגדיר את בית הספר כבית ספר על-אזורי ארצי.

אילן שלגי: זה כבר כתוב, לא במכתב אלא בהחלטות הוועדה, שאני מקווה שנאשר אותן כאן.

יורי שטרן: רק לא ידענו שזה מחייב הקמת פנימייה.

דב אורבך: אנחנו, לדעתי, צריכים להבחין בין שני מישורים של פעילות.

דב אורבך: המישור העיקרי, זה שהזכרתי כרגע, הוא המישור הביורוקרטי הפורמלי, והוא חשוב מאוד וצריך להתחיל אתו.

דב אורבך: במקביל חייבת להיעשות פעילות במישור הענייני, וזה קשור לדיון עם ראשי רשויות.

דב אורבך: בעניין הזה ייתכן שאפשר לעשות יותר משעשינו עד היום, צריך פשוט להמשיך.

דב אורבך: העובדה היא שיש רשויות שמתרצות.

דב אורבך: היה פה ראש עיריית בת ים, והדברים איכשהו הוסדרו.

דב אורבך: אני מעריך שגם בעיריית חולון זה יכול להסתדר, ועיריית חולון היא נושאת הדגל.

דב אורבך: מי שמוביל את המהלכים בעיריית חולון זו מנכ"לית העירייה, חנה הרצמן.

דב אורבך: אני חושב שצריך להתחבר גם אליה.

דב אורבך: העניין שהוא לא ביורוקרטי פורמלי, אני שם את יהבי על אותה פניה ברורה, שלא משתמעת לשני פנים למנכ"לית משרד החינוך והשרה, שבו יש בקשה מפורשת מה לעשות.

דב אורבך: אני מניח שזה ילך.

דב אורבך: כמובן שיש להגדיר שם לוח זמנים, כי זה דבר שאפשר למשוך.

יגאל יאסינוב: עד איזה יום ההרשמה?

גילה קלדרון: כל הקיץ , עד ה-1 בספטמבר.

יגאל יאסינוב: רציתי לדעת שעד ה-1 בספטמבר זה חייב להיגמר.

דב אורבך: ה-1 בספטמבר הוא לא התאריך הנכון, משום שאם מתווספת או כיתה, יש לזה משמעויות.

יגאל יאסינוב: שאלתי את זה כדי להציע לחבריי דבר שעליו אפשר להחליט גם היום.

יגאל יאסינוב: אנחנו חייבים לעשות בדיקה של סיום הפרשה, נגיד בסוף יולי.

יגאל יאסינוב: אני רוצה שנקבע אם זה זז או לא, ויהיה לנו זמן לתקן את הפגמים, אם יהיו.

יורי שטרן: ננסה לקבוע ישיבה משותפת של שתי הוועדות, של ועדת הפנים וועדת החינוך, עם מנכ"לית משרד החינוך והמרכז לשלטון מקומי וראשי הערים.

יורי שטרן: נזמין גם אלה שיותר מעורבים בפרשיות האלה.

יורי שטרן: הם בטח יטענו את הטענות שלהם, שאסור לנו לזלזל בהן.

יורי שטרן: כשזה בא מחולון קשה לקראות בזה משהו חריג, כשמדובר בערי פיתוח, שמצבן קשה יותר, אז אפשר להתחשב בהן.

מאיה בן-ציון: יש החלטה, ורצון גדול של מורי בית הספר, ההנהלה וההורים לשתף פעולה עם רשויות, עם גופים אחרים, לשכפל את שבח.

מאיה בן-ציון: אנחנו מדברים על זה המון.

מאיה בן-ציון: אנחנו מנסים לעשות את זה בכל מקום שירצו ויבקשו.

מאיה בן-ציון: יש לנו אפילו מחשבות קצת אופרטיביות.

מאיה בן-ציון: אני תמיד אומרת ששבח הוא מגדלור, וצריכים להיות בעלי עניין ששבח יישאר כזה אור גדול שכולם ינהו אחריו.

אילן שלגי: לאון, האם כעת כל הורה שבא לעיריית חולון, אומרים לו שלא מאשרים, אבל הוא יכול להגיש בקשה בכתב.

אילן שלגי: כך שלפחות הפרוצדורה, שבשנה שעברה התחילה באוקטובר, מתחילה כבר בשלב הנוכחי.

לאון קוגל: כל הורה שבא היום לכל עירייה יודע מראש שהוא בא עם נייר מוכן, והוא מחייב אותם להחתים על העותק.

אילן שלגי: התחילו כבר לקבל סירובים, ושמענו מנציגת המחוז - - -

אירית בר-סלע: להעביר למנהלת המחוז מיידית.

לאון קוגל: קודם כל ההורה צריך לערער בפני ראש הרשות או ראש מינהל החינוך בתוך הרשות, וזה מה שאנחנו מנחים אותם.

לאון קוגל: רק כאשר מקבלים את התשובות האלה ממשיכים.

אילן שלגי: מי נתן להם את התשובה הראשונה, לא ראש מינהל החינוך?

לאון קוגל: יש ועדת העברות.

לאון קוגל: בערים גדולות יש היררכיה, יש מישהו מעל זה ויש גם ראש העיר.

לאון קוגל: הם כותבים על אותו נייר לראש העיר, ראש מינהל החינוך, מערערים.

דב אורבך: יש אינסטנצית ערעור אחת בלבד בעיר עצמה?

לאון קוגל: כן, ראש העיר מכותב שם, וזה כבר הסוף בתוך העיר.

אילן שלגי: האם העירייה עומדת במועדים של מתן תשובה?

לאון קוגל: לא.

יורי שטרן: אתה לא יכול לעשות את כל הקפיצה במכה אחת.

יורי שטרן: הם כבר התחילו לקבל את הפניות, השלב הבא הוא שיתחילו לתת תשובות בזמן.

אילן שלגי: יש פה שני חברי מועצת העיר חולון, אולי הם יוכלו לסייע, שהעירייה תפעל על פי הנהלים.

אילן שלגי: שמקבלים בקשה, שנותנים תשובה בזמן, שגם על הערעור משיבים בזמן.

אילן שלגי: זה מאוד יסייע לתלמידים האלה.

לאון קוגל: אנחנו מוכנים לכל שיתוף פעולה.

לאון קוגל: אנחנו מוכנים לבוא לעיריית חולון, לעשות שם ישיבה שלמה, ולסגור את העניין אתם.

לאון קוגל: אחרי שהייתה החלטה של ועדת גנית ויינשטיין, בית הספר מתנהל בדיוק לפי כל אות ופסיק שיש בהחלטה הזאת, ואנחנו מצפים שגם אחרים יעשו את זה.

לאון קוגל: השנה הורים מודרכים ומונחים בכל צעד וצעד.

לאון קוגל: אני מנהל בסיס נתונים מה קורה בכל עיר, מי קיבל סירוב, ומה לעשות הלאה.

לאון קוגל: אנחנו מצפים שגם משרד החינוך ינסה לאכוף את מרותו על העיריות.

לאון קוגל: בראשון, אנשים פנו לפני חודש, ולא קיבלו תשובה.

אירית בר-בלע: את האינפורמציה הזאת חשוב לי לקבל, עם אלה רשויות יש בעיה, שלא מתנהלים על פי הנהלים של המשרד, ועם הרשויות האלה מנהלת מחוז תל-אביב תעשה דיבור ישיר, מיידי.

לאון קוגל: העיריות מבולבלות, עד היום הן לא קיבלו הנחיות מה זה שבח מופת ומה לעשות אתו, וממשיכים עם מה שהיה בעשור הקודם בתחום האפור: אין אישור אבל לומדים ממילא.

לאון קוגל: היום אין כניסה לבית הספר שבח מופת בלי אישור.

אילן שלגי: אני מקריא לחבריי חברי הכנסת את ההחלטה שאני מציע לעצמנו.

אילן שלגי: ועדת החינוך והתרבות מביעה מורת רוח על כך שמשרד החינוך והתרבות טרם נתן מענה מערכתי לזכותם של תלמידים מחוץ לתל-אביב ללמוד בבית ספר שבח מופת.

אילן שלגי: זאת למרות החלטתה של ועדה זו מיום 21 אוקטובר 2003, בה נאמר בין היתר: "הוועדה רואה את משרד החינוך כגורם האחראי למנוע מציאות כזו, פתרון הבעיה אינו צריך להיות מובל על ידי הכנסת אלא על ידי הרשות המבצעת.

אילן שלגי: הוועדה מקבלת בברכה את הודעת נציגת משרד החינוך, כי תפעל להסדרת מעמד של בית ספר ייחודי על-אזורי ארצי גם לבתי ספר שאינם פנימייה".

אילן שלגי: אני לא מתייחס פה לשבח מופת, אני מדבר על הסדרת מעמד.

אילן שלגי: "הוועדה קוראת לשרת החינוך והתרבות לפעול להסדר מעמד כזה בהקדם".

אירית בר-סלע: אני נציגת משרד החינוך מחוז תל-אביב.

אילן שלגי: אני יודע, אבל את לגבינו הנציג של המשרד.

אירית בר-סלע: אני אעביר את הדברים, אני לא יכולה לקחת אחריות.

אילן שלגי: לכן הוספתי בחלק השני של אותו משפט את קריאת הוועדה לשרה.

אילן שלגי: ברור שאת לא הנציג שמוסמך לעשות, את רק מעבירה את הדברים.

אירית בר-סלע: אני יכולה להעביר את הדברים, ואני לוקחת אחריות על מה שקורה אצלי.

אילן שלגי: אמרת כמה דברים, שחלקם היו פרקטיים, לגבי התנהלות המחוז ומנהלת המחוז.

אילן שלגי: הדבר האחר, היות ואת נציגת משרד החינוך – אנחנו מודיעים על הישיבה הזאת למשרד החינוך והוא שולח את מי שהוא מוצא לנכון.

אילן שלגי: הוא שלח אותך ואת מר אלכס פרידברג.

אילן שלגי: הוועדה רואה בדאגה את התנהגותן של רשויות מקומיות המתעמרות בתלמידים והורים תושביהן, ומערימות קשיים חוזרים ונשנים על הרשמתם ללימודים בבית הספר שבח מופת.

אילן שלגי: במיוחד תמוהה בהקשר זה התנהלותה החוזרת של עיריית חולון.

אילן שלגי: הוועדה מעריכה את פעילותו המסורה של ועד ההורים, המסייע להורים המבקשים לרשום ילדיהם לבית הספר, ומעודדת את ועד ההורים לסייע להורים גם בהגשת עררים למנהלת המחוז.

אילן שלגי: בהזדמנות זאת מבקשת הוועדה להביע הערכה לדוקטור אבי בנבנישתי, מנהל בית הספר המסיים תפקידו, על ההישגים יוצאי הדופן אליהם הביא את בית הספר, והיא מאחלת הצלחה רבה לדוקטור דב אורבך, המנהל הנכנס.

אילן שלגי: תודה רבה לכולם.

יגאל יאסינוב: אני חושב שאנחנו צריכים להוסיף שהוועדה תעשה מעקב, תתכנס עד תאריך מסוים.

אילן שלגי: אתה רוצה שזה יהיה בתוך ההחלטה?

יורי שטרן: כן, אני גם מציע שנכתוב שבכוונתנו לקיים ישיבה משותפת של שתי הוועדות.

אילן שלגי: הוועדה תקיים בקרוב ישיבה משותפת עם ועדת הפנים אליה יוזמנו מנכ"לית משרד החינוך, מרכז השלטון המקומי וראשי הרשויות.

יורי שטרן: אני לא יודע אם לכתוב את זה או לבקש ממשרד החינוך.

יורי שטרן: אני חושב שכל מה שקשור להרשמה, בקשת אישור ללימודי חוץ, הגשת ערעור – אחת הכתובות שצריכה לקבל את כל החומר הזה היא ועד ההורים הארצי.

יורי שטרן: אם זה יופץ בין ועדי ההורים, אז כל ועד הורים יוכל לצייד את ההורים, ולכן הם צריכים להיות שותפים בישיבה שלנו.

אילן שלגי: נזמין אותם.

יורי שטרן: דבר שני, הבקשה שלנו לגבי מעמדו של בית ספר שבח מופת כבית ספר על-אזורי ארצי, אם אפשר להזכיר את זה מפורשות.

יורי שטרן: כי פה אתה מדבר על כלל המעמד הזה.

אילן שלגי: לפעול להסדרת מעמד זה בהקדם לבית הספר שבח מופת תל-אביב.

אהרון איסרס: אני חושב שטוב יהיה אם תפיצו את זה גם בין חברי המועצות.

אהרון איסרס: ראשי רשויות מסתירים מידע מחברי המועצה.

אהרון איסרס: זו חלק מהתנהלות שוועדת הפנים צריכה לדעת אותה.

יורי שטרן: אני יכול לשלוח, אבל יש לך בכל עירייה יושב ראש ועדת חינוך, שזה גוף סטטוטורי, לפי החוק.

יורי שטרן: אני מוכן לנסות, אבל זו נראית לי אופרציה קצת מוזרה.

יורי שטרן: דוקטור אורבך, אני רוצה שתדע, שלשבח מופת, בגלל כל מיני סיבות, גם הסיבות הטובות וגם הסיבות הטרגיות, יש לו מערך תמיכה יוצא מן הכלל בציבור וגם בכנסת.

יורי שטרן: זה נכס שלך כמנהל העתידי שלו, תשכיל להשתמש בזה.

יורי שטרן: דוקטור בנבנישתי ידע, והוא לא קרא אותנו לדגל, אנחנו בדרך כלל התנדבנו.

אילן שלגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.