ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 235, 2004-05-31 11:38

אילן שלגי: אני מברך את כל האורחים בעיקר את בני הנוער, אנחנו היום בדיון של ועדת החינוך והתרבות בנושא החשוב מאוד של מניעת עישון, היום, היום הבינלאומי למניעת עישון.

אילן שלגי: אנחנו רוצים לדון בהתייחסות של מערכת החינוך לנושא של העישון, אנחנו רוצים לשמוע עמדות גם של בני נוער ותלמידים.

אילן שלגי: אני מבקש קודם שכל מי שאיננו מעשן ירים את ידו, לא להתבייש, יופי, אני חושב שכמעט כל הידיים הורמו.

אילן שלגי: לפי הנתונים שאנחנו רואים בדו"ח של משרד הבריאות, אחוז המעשנים בקרב בני הנוער, הוא לא מוגדר כאן כל כך במדויק, נאמר שכ- 5% מבני הנוער מעשנים, לפחות פעם ביום, 28% התנסו בעישון סיגריה.

אילן שלגי: לעומת זאת, הנתונים מצה"ל, שאני רוצה להאמין שהם יותר מסודרים, אחוז המעשנים מקרב המתגייסים לצה"ל הוא 31.5% הן לנשים והן לגברים, גיל התחלת העישון הממוצע לפי דיווח המתגייסים הוא 15.8 בנשים ו-15.4 בגברים, המשמעות היא שבני הנוער מעשנים יותר מהדיווחים שיש פה על מצב העישון בקרב בני הנוער, כי זה דיווח של מתגייסים שהם כבר בני 18 או יותר והם לא מתביישים והם מספרים גם מתי הם התחילו לעשן.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך שחלק גדול זה גם מה שנקרא ידע אישי, חלק גדול מתחילים דווקא את ההתנסות בעישון דווקא בתקופת הגיוס שלהם בצבא, לכן זה לא בהכרח שיש פער.

אילן שלגי: איתן אתה צודק, גם אני מכיר את זה מניסיון אישי, אבל שים לב הנתון גם מדבר על אחוז המעשנים בקרב החיילים המשתחררים מצה"ל ופה זה כבר מגיע ל-43% בקרב הגברים ו-39% בקרב הנשים.

אילן שלגי: אני ציינתי מקרב המתגייסים הם דיווחו שהם התחילו לעשן בערך בגיל 15 פלוס.

איתן כבל: אדוני היו"ר אני רוצה להגיד מהניסיון האישי שלי, אני מעשן, אני מקווה גם שאני אפסיק בקרוב, אני אפסיק לא בגלל שאתמול התפרסם שהחיים מתקצרים ב-14 שנה, בסופו של עניין אם אני יכול להתייחס לחיים שלי ולחזור אחורה, אני יכול לבוא ולומר לכם שאחת הטעויות הגדולות שעשיתי זה שהתחלתי לעשן, אני אומר את זה עכשיו לא כמבוגר שיושב מולכם ומנסה לתת לכם איזה הטפת מוסר, בסופו של עניין כל אחד מכם הוא בוגר.

איתן כבל: אני מודה שהסיגריה לכאורה מוסיפה לך איזה נופך איזה סוג של עוצמה בכל מיני מערכות יחסים כאלה ואחרות, ולא היא, סיגריה זה דבר מגעיל, זה לא אסטטי, זה מסריח ויותר מכל, שאתה מגיע לקטע מסוים שאתה נותן פקודות לגוף שלך והמוח שלך והגוף שלך זה שני דברים נפרדים לחלוטין.

איתן כבל: אל תגיעו למצב כזה כי אחר כך לצאת מזה זה קשה מאוד, כי בסופו של עניין סגריה היא התמכרות לכל דבר ועניין, זה מתחיל מסיגריה אחת.

איתן כבל: אין דבר יותר מגעיל מהסיגריה הראשונה, ולמרות זאת באיזה פעולה בלתי מובנת אנחנו נגעלים ומעשנים, אני רק אומר לכם באמת, לא כחבר כנסת, לא כאיש בוגר מכם, לא כמי שמנסה להטיף מוסר, אלא תראו אותי כאיש שיכולת לפגוש בשכונה שלא תתקרבו לזה.

איתן כבל: אני כבר לא מדבר על הכסף, אתם יודעים כמה צ'ופרים יכולתי לקנות בכסף הזה, ואתם יכולים לקנות הרבה דברים ולקנות הרבה דברים, ואתם יכולים לקנות ולעשות הרבה דברים, תחשבו על זה כמי שמעשן אני מספר, שתי קופסאות סיגריות, זה 34 ₪ ביום כפול שבעה ימים, כפול ארבע שבועות, כפול שנה ויש לזה גם מחיר כלכלי כבד מעבר לבריאות שזה הדבר הכי יקר והכי חשוב, תודה לכם.

אילן שלגי: תודה איתן על וידויו של מעשן חוזר בתשובה, אני מבקש ממך איתן שביום למניעת עישון בשנה הבאה אתה תבוא ותומר שאמנם מלאת את השאיפה שלך ואני באמת מאחל לך כחבר.

אילן שלגי: אנחנו שומעים על נתונים מזעזעים, קשה לי להאמין, בישראל עשרת אלפים איש בשנה מתים מעישון, מהם 1500 מעישון פסיבי, כלומר אלה שאינם מעשנים אבל נמצאים בקרבת המעשנים ואני רוצה לספר לכם שבצד חקיקה שמתקדמת בכנסת לאיסור מכירת סיגריות לקטינים, עד גיל 18, יש הצעה נוספת שאני הנחתי לפני כחודשיים שאוסרת על עישון ברכב שיש בו ילדים עד גיל 14, כלומר גם מבוגר, גם אם הוא נוסע עם הילד שלו לא יעשן, משום שהעישון הפסיבי גם הוא גורם נזק ואנשים לא תמיד מודעים לזה וכשהילד ידע להגיד להורה שלו, כמו עם החגורה עם הקליק, אבא אסור לך לעשן, אז יש להניח שהמבוגר בהחלט יכבד את זה, וזה כמובן חלק מהחינוך שלנו להימנע מעישון, להימנע ממתן דוגמה שלילית לבני נוער.

אילן שלגי: אני רוצה לומר לכם שלפי נתונים שאנחנו קיבלנו ממשרד החינוך והתרבות, כמובן אסור לעשן, אבל כתוב כאן שהמדיניות מתבססת על חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים, חוק האוסר עישון בכל מקום המשמש מוסד חינוך או מוסד להשכלה גבוהה, אלא בחדר נפרד שהוקצה לשם כך על ידי ההנהלה במוסדות על תיכוניים וכולי.

אילן שלגי: זה לעניות דעתי התחלה לא טובה, צריך לגשת לעניין הזה מן הבחינה הערכית ולדבר על עד כמה זה מסוכן ועד כמה זה לא טוב.

אילן שלגי: יש לי הרושם שמשרד החינוך עסוק יותר ומודאג יותר מנושא הסמים בקרב בני הנוער, שזה כמובן תופעה עוד יותר חמורה ולכן אולי מעט מזניח את נושא המאבק בעישון ואת הפעולה למניעת עישון, אם כי אנחנו כמובן יודעים שיש פעילות ונעשים דברים וגם על כך נשמע היום.

אילן שלגי: בבקשה פרלמנט מנח"י התלמידים הירושלמים.

שושנה שהם: נכון, וזה שיתוף פעולה של כמה גורמים וגם על כך אנחנו עוד נרחיב, יושבים כאן אנשים של משרד הבריאות, משרד החינוך תיכף יגיעו.

שושנה שהם: הסקר הראשון שאנחנו עשינו בקרב תלמידים ואני חושבת שזה מאוד מעניין לשמוע את זה היה שהתלמידים ביקשו לקבל את המנהיגות על הנושא, להוביל את הנושא בתוך בתי הספר ואנחנו המבוגרים נזוז הצידה, אם אפשר כך לומר, ונעזור להם ברכישת כלים ובידע ואכן כך פועל הפרלמנט מזה שלוש שנים.

שושנה שהם: אנחנו נפגשים כפעם בשישה שבועות בזמן הזה התלמידים בעיקר מקבלים כלים וידע בנושא, הם חוזרים לבתי הספר והם עושים את העבודה בקרב החברים.

שושנה שהם: אנחנו התחלנו עם שישה תלמידים מחטיבות הביניים ובתי ספר תיכוניים, היום הפרלמנט מונה מעל 120-140, לא לכול המפגשים מגיעים כל התלמידים.

אילן שלגי: מאיזה כיתות התלמידים?

שושנה שהם: אנחנו מתמקדים הרבה מאוד בחטיבות הביניים והצעירים יותר, לצערי הרב הנתונים של גיל 15 שהחייל ציין, גם החייל זקן כנראה מפני שמאז הגיל ירד ויש לנו נתונים על כיתות ה'- ו' שגם שם---

אילן שלגי: את מדברת על גיל תחילת עישון ממוצע.

שושנה שהם: כן, אנחנו מודאגים מכל שנה שיורדת והנתונים שמופיעים בסקרים האחרונים באמת מדברים על מספר שגדל ועל גיל שיורד והיחס הזה בהחלט מדאיג.

שושנה שהם: בהזדמנות זאת אנחנו נרצה לחלק פרסים לשלושה בתי ספר שעובדים במרץ רב ובהרבה מאוד מסירות ודביקות במטרה ואנחנו יודעים שזה לא קל הנושא וכתבו אמנות למניעת עישון בשיתוף הרבה תלמידים וחתימות.

שושנה שהם: אבל אני חושבת שהטוב ביותר הוא לשמוע את התלמידים, יש לנו נציגים של תלמידים שהם ידווחו לכם ואנחנו אולי נתחיל באור שמש בבית הספר אורט רמות שמלווה את הפרלמנט כבר שלוש שנים ועושה עבודה נפלאה בתוך בית הספר.

אילן שלגי: בבקשה אור.

אור שמש: בעצם ההתמקדות האישית שלי לפחות בקטע הזה של העישון, זה באמת הגיל, שהפרלמנט בעצם מצליח להעביר פעולות הסברה שהם נרחבות מאוד על פי מה שאני יודע ממני ומחברים שלי, מה ששונה אמרה לגבי המנהיגות, בוא נדבר בתכלס אנחנו נמצאים ביחד עם התלמידים וביחד עם הנוער הרבה יותר מאשר המבוגרים ולכן לדעתי לפחות לנו נתונה יותר ההשפעה על בני הנוער בנושאים של עישון.

אור שמש: בעצם הפעילות של הפרלמנט היא פעילות מבורכת מאוד שזו פעילות שנותנת כלים לתלמידים שמעוניינים לפעול בנושא, נותנת להם כלים, הסברה, ידע שהם יוכלו ללכת לחברים שלהם וללכת לבית ספר שלהם ולפעול שם כנגד העישון, זה בעצם מוסד שנותן המון כלים, הוא תומך בתלמידים ונותן אוזן קשבת אם יש בעיה כל שהיא, אם יש צורך מסוים, אם ההנהלה מתנגדת.

אור שמש: למשל בבית הספר אם יש חדר לעישון למורים ולא בדיוק כל הכללים נשמרים אז יש אפשרות ללכת לדבר עם המנהלת ושושנה שיכולה לבוא ולעזור וכל שאר המובילים בין המבוגרים בפרלמנט.

אילן שלגי: יש גם טיפול למאבק בסמים או שזה טיפול נפרד?

אור שמש: זה בדרך כלל טיפול נפרד כי רוב ההתמקדות שלנו היא בעישון.

אילן שלגי: האם אפשר לומר שבני הנוער יודעים שסמים זה דבר מסוכן ואסור ועישון זה חצי, חצי וקצת פחות מקפידים?

אור שמש: אפשר לומר שמה שנקרא, מתפשרים על העישון, אומרים, לא סמים אז עישון, וזה בדיוק מקור הבעיה וזה בעצם החשש הגדול של כולנו שזה יהפוך למעין לגיטימציה, אם לא סמים אז עישון.

אור שמש: בעצם זה בעיה ממש לכן אנחנו לפחות מנסים להגיע לא למצב של לגמול אנשים, אנחנו מנסים להגיע למצב שאנחנו מונעים מהם להתחיל וזה בעצם נקודת ההתחלה הטובה ביותר.

אור שמש: אני מניח שאפשר להעביר את זה לשאר בתי הספר.

נאוה ענבר: הזכירו פה את אחוז המעשנים או גיל המעשנים, אנחנו יודעים היום שגיל ההתנסות הראשונה בסיגריה הראשונה, עומד על 13 שנים, זה אומר שאם כשאני הייתי ילדה, התחלנו ללמוד לעשן בגיל 15 או 16, היום אנחנו יודעים שילדים בגיל 13 מנסים בפעם הראשונה את הסיגריה שלהם.

נאוה ענבר: בשנים הראשונות של המלחמה בעישון, הרי לא תמיד ידעו שסיגריות עושות נזק, גילו את זה לפני עשרים שנה בערך, בשנים הראשונות שלימדנו ילדים והסברנו להם מה הנזקים שקשורים בעישון אז בעצם התעמקנו בנושא הזה של הנזק, בנושא של מחלות, בנושא של ריח רע מהפה.

נאוה ענבר: אבל היום אנחנו יודעים שילדים יודעים שסיגריות מזיקות, כמו שחבר הכסת כבל ציין, מדובר על התמכרות, מדובר על נזקים אבל אנחנו יודעים שעל ילדים זה לא ממש עובד, ילדים לא מעניין אותם סרטן בעוד עשרים שנה, גם לא מעניין אותם מחלת לב בעוד שלושים שנה וגם לא מעניין בחורה בת 13 שמעשנת סיגריה שאולי בגיל 35 יהיה לה קשה להיכנס להריון.

נאוה ענבר: הסיבה שבני נוער מתחילים לעשן זה כי הם חושבים, ובצדק יכול להיות, כי כשאתה בגיל 13 או 14 ורוצה להיות מקובל בחברה אז הם חושבים שסיגריה תעזור להם להיות מקובלים בחברה, מפה מהילדים זוכר את הסרט "גריז", בהתחלה היא התחילה בתור בלונדינית עם סרט ולפלפית נורא, ובסוף הסרט היא הייתה קולית, גזעית והחזיקה סיגריה ביד.

נאוה ענבר: זה מה שבני הנוער חושבים ובמקרה הזה יכול להיות שבצדק, כי זה מה שמעניין את החברה הצעירים, להיות מקובלים בחברה והסיגריות עוזרות להם להרגיש.

אילן שלגי: אל תגידי בצדק, תגידי אני מבינה את המחשבה שלהם, לא בצדק.

נאוה ענבר: נכון, אני מבינה בהחלט את המחשבה שלהם כי בני נוער צעירים מאוד חשוב להם להיות מקובלים בחברה והסיגריה היא זאת שבעצם עוזרת להם או משדרת להם, אתה מקובל, יצליח לך עם בנות או יצליח לך עם בנים.

נאוה ענבר: היות ואנחנו באגודה למלחמה בסרטן עושים הרבה מאוד פעילויות הסברה וגם מסעות הסברה בטלוויזיה ובעיתונים, אנחנו יודעים שלא מספיק להתמקד בנושא הזה של נזקים, אלא אנחנו צריכים להציע לבני הנוער אלטרנטיבה.

נאוה ענבר: להסביר לבני הנוער שאפשר להיות קולים, אפשר להיות גזעיים ואפשר להיות מקובלים בחברה גם בלי להדליק סיגריה.

נאוה ענבר: זאת משימה מאוד קשה, זאת משימה שלא רק מדינת ישראל מתמודדת איתה, אלא גם 192 מדינות אחרות ברחבי העולם שכולם חתמו בשנה האחרונה על אמנה בינלאומית של הארגון הבריאות הבינלאומי העולמית למלחמה בעישון, אחד מהחוקים החשובים ביותר באמנה הזאת עברו בקריאה ראשונה פה בכנסת ישראל רק בשבוע שעבר, זה החוק איסור מכירת סיגריות לילדים מתחת לגיל 18.

נאוה ענבר: אנחנו באגודה למלחמה בסרטן חושבים שלא מספיק שהחוק הזה יעבור, צריך גם לעגן את זה בפעילות של הסברה, צריך גם לעגן את זה בפעילות בבתי הספר ויכול להיות שבשנה הבאה אנחנו גם נעשה פעילויות קצת יותר מסיביות.

נאוה ענבר: לסיום אני רק אציין את מה שנקרא, מגיפה חדשה שהתחילה במדינת ישראל בשנה האחרונה, זאת מגיפת הנרגילה שמסתבר שרוב בני הנוער לא יודעים שבנרגילה יש סיכונים שמאוד דומים לאותם סיכונים בריאותיים כמו בסיגריות ולכן האגודה למלחמה בסרטן ומשרד הבריאות בשנת הלימודים הבאה, ככל הנראה יצאו בקמפיין הסברה שיסביר לבני הנוער שמדובר בנזקים שמאוד דומים לנזקי סיגריות.

אילן שלגי: תודה, אני רוצה לשמוע את נציגי משרד הבריאות.

ענת שבתאי: אני רק רציתי להוסיף התייחסות בנוגע לקשר בין עישון סיגריות ועישון סמים, אנחנו חושבים שלא צריך להקל ראש בעישון הסיגריה כי על פי תיאוריות התנהגותיות רואים את הסיגריה כהתנהגות שער, ישנה תיאוריה שנקראת תיאורית השערים שמדברת על כך שהסיגריה היא בעצם שער לכניסה של התנהגויות חמורות יותר שבניהם כלולות גם התנהגויות של הסמים, בגלל ההתנסות והשימוש---

אילן שלגי: ועוד לא אמרנו אלכוהול.

ענת שבתאי: אנחנו לוקחים אותם כמכלול של התנהגות ולכן אם מקלים ראש, אז בעצם אנחנו נותנים איזה שהיא לגיטימציה לצעד הראשון קדימה וברגע שישנה התנסות, למידה וישנה גם תמיכה חברתית לנושא, אז הדרך משם פנימה לתוך התנהגויות אחרות היא הרבה יותר קצרה.

ענת שבתאי: בהתייחס לנתונים שהצגת קודם אז אני רוצה רק לומר דבר אחד שהנתונים שמוזכרים בסקר ומבוססים על הסקר שנעשה באוניברסיטת בר אילן על ידי דוקטור הראל ושותפיו בעצם מציגים נתונים ממוצעים של שקלול של גילאים, כיתות ו', ח' וי' ולכן השיעורים הם מאוד נמוכים, מה שאנחנו רואים באמת שאצל המתגייסים שהשיעורים עולים כי יש לנו בעצם פער של שנתיים שלא באים לידי ביטוי בסקר הרשמי.

אילן שלגי: אולי הרופא רוצה להתייחס?

בארי קנישקי: רציתי להתייחס לעוד נקודה, דברת קודם על החוק המגביל את העישון במקומות ציבוריים ואני חושב שאחד הדברים הבסיסיים במלחמה נגד העישון זה שאנשים יכבדו את החוק הזה, ואפשר להסתובב בכל קניון והרבה בתי ספר ולראות אנשים עוברים על החוק וכן מעשנים, אחד הדברים החשובים גם בוועדה הזאת זה לדאוג שזה באמת יהיה על פי חוק.

אילן שלגי: כן בבקשה חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: יש לי שאלה לאנשי החינוך, אני רוצה לשאול אם יש שלטים נגד עישון בבתי ספר?

לינסיה מצנר: יש הסברה וצריך להגיד את זה.

אור שמש: יש הסברה בבתי ספר מטעם הפרלמנט, התלמידים עושים הסברה ומבצעים, שזה ללכת לשיעורי חברה, ללכת להסביר לתלמידים, יש הסברה על נזקי העישון ויש שילוט מקיף.

לינסיה מצנר: אולי לשאלתך, לצערי אין דיי שלטים בבתי הספר ואין חוק שמחייב שילוט בבתי הספר, ובהחלט אני חושבת שהוועדה הזו הייתה יכולה לעזור בנקודה הזאת.

אילן שלגי: את לא צריכה חוק, את רק צריכה חוזר מנכ"ל, את לא צריכה אותנו בשביל זה.

לינסיה מצנר: אין דיי שלטים בבתי הספר, אני אומרת את זה בצער ובהחלט יכול להיות שאנחנו צריכים לפעול יותר כדי שיהיה יותר שילוט.

אילן שלגי: אפשר ביוזמה עצמית, שלט אפשר גם להטיל על התלמידים לצייר.

לינסיה מצנר: הנושא של האכיפה הוא בהחלט נושא שצריך להמשיך להיות מטופל בבתי הספר, החוק שמאפשר למבוגרים לעשן בבית הספר, אנחנו מאוד משתדלים שהוא יהיה במקומות שהם לא נגישים לתלמידים.

לינסיה מצנר: בהגינות אני מוכרחה שלא בכל מקום מקפידים על זה, לצערי הרב, אנחנו עובדים קשה כדי שהמצב הזה ישתפר, אבל בשני כיוונים עובדים בצורה מאוד רצינית, בכיוון של התייחסות לעישון בהסתכלות של קידום הבריאות והזכירו את זה חברים קודם לכן ובקידום של מניעה, וככל שנתחיל את המניעה מוקדם יותר, יש סיכוי שהתוצאות תהינה טובות יותר ואכן מתחילים את פסי המניעה דרך הכשרה לכישורי חיים כבר בגילאים צעירים מאוד של בית הספר היסודי, בבית הספר היסודי התוכניות מיועדות לכיתות ה'-ו', וכשהתחלנו פרלמנט תלמידים שרבים מנציגיו נמצאים כאן, אמרו לנו הילדים, צריך להתחיל בכיתה ה', כבר בכיתה ה' התלמידים מעשנים והם התלמידים ה"מקובלים" בכיתה.

לינסיה מצנר: תוכניות המניעה הם גם בנושא העישון, גם בנושא האלכוהול וגם בנושא הסמים ונמצאים פה נציגים, תלמידים שמאפיינים תוכנית שאנחנו מאמינים שהיא יעילה, תוכנית שאנחנו מכשירים תלמידים שהם יהיו המנהיגים, מנהגי הדעה של חבריהם בכיתתם, בבית הספר שלהם ובשכבה שלהם, שהם יהיו אלה שינקטו עמדה ויומרו כקול רם ובעמידה עיקשת, אנחנו לא מוכנים שתעשנו לידנו, אנחנו מתנגדים לעישון, אנחנו בעצמנו מוכנים להצהיר שאנחנו לא נעשן בתקווה שהאמירה האחראית הזאת של הצעירים שאומרים את זה לחבריהם משפיעה לפעמים יותר ממה שהמבוגרים יכולים להשפיע.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם שיש לי הרבה פניות מהורים של תלמידים עולים בנושא של מגיפת הנרגילה ומה שאני מבקשת שישלחו אליי, או ממשרד הבריאות או ממקום אחר, איזה דף מידע שאני יכולה לפרסם ברוסית להורים מה הסכנה ומה לעשות.

נאוה ענבר: אפשר רק לענות בנושא השלטים?

נאוה ענבר: חדשות לי אלייך גברתי ממשרד החינוך, תקנות הגבלת העישון במקומות ציבוריים, קביעת שלטים, סעיף מספר 3: "בניין המשמש מוסד חינוך, יש לקבוע שלטים בכניסה כמספר הכניסות במקומות נראים לעין במעברים, במסדרונות, באכסדרות כמספר השלטים על מנת לידע על איסור העישון", יש חוק---

ענת שבתאי: יתרה מזאת זה גם מופיע בחוזר מנכ"ל של 2002.

ענת שבתאי: רק מילה לגבי החוק לאכיפת עישון בבתי ספר, מחקרים אחרונים שהתפרסמו, אם כי מספרם מצומצם וזה תופס יותר ויותר מקום בתחום המחקרי, ישנם הוכחות ברורות שעצם אכיפת החוק בבתי הספר מפחיתה באופן משמעותי את אחוז המעשנים בקרב הצעירים, זאת אומרת לא צריך להתאמץ אפילו לעשות פעולות הסברה שהן חשובות והן טובות ויש להן את המקום שלהן, עצם ההפעלה והאכיפה של החוק מביאה באופן מיידי צמצום שיעורי העישון ובעצם מגינה, יש לה אפקט הגנתי על התחלת עישון בקרב צעירים.

אילן שלגי: עכשיו באמת הייתי רוצה לשמוע עוד מהצעירים.

תמר: במסגרת הרחבת המודעות נגד העישון ולמען בריאות הציבור נבחרו בתחילת השנה ארבע בנות לייצג את בית ספרנו, התיכון שליד האוניברסיטה, הפרלמנט נגד העישון.

תמר: במסגרת פרויקט זה יצאנו לבתי ספר ומתנסים ברחבי ירושלים ונפגשנו עם עוד כ-120 ילדים בכיתות ז' עד יב', אשר לומדים בחטיבות הביניים ובתיכונים בירושלים.

תמר: בפרלמנט שמענו הרצאות ודנו בנזקי עישון בכל צורותיו בגיל ההתבגרות, בלחץ חברתי ועוד.

תמר: כדי לקדם את ההסבר למניעת העישון בבית סיפרנו, החלטנו לכתוב אמנה שפונה לילדים ושכבתנו, שכבת כיתות ח', שיתחייבו להימנע מעישון ולפעול להגברת המודעות לנזקי העישון.

תמר: לקראת גיבוש טקסט האמנה בבית ספרי, קראנו אמנות אחרות ומשם השלמנו את מבנה מסמך זה והצהרותיו.

תמר: כתוצאה מלימוד זה בחרנו להתמקד בכמה נקודות עיקריות, הזכות לאוויר נקי ונזקי עישון לטווח קצר וארוך.

תמר: תוך כדי תהליך כתיבת האמנה גיבשנו רעיון נוסף אותו אנחנו התלמידים תכננו והעברנו לתלמידים האחרים בשכבתינו והוא לארגן יום בנושא מניעת העישון בשכבתנו.

תמר: כבר בבוקר אותו היום תלינו בכניסה לקומת שכבה ט' את האמנה שחיברנו בנוסף נעזרנו במרצה מטעם האגודה למלחמה בסרטן כדי שיסביר לכ-120 תלמידי השכבה את נזקי העישון מנקודת מבט מדעית.

תמר: לאחר הצעתו התחלקו התלמידים למספר תחנות אשר קשורים לתחומים הבאים, הרצאה עם הורה נגמל מהשכבה, הכנת כרוזים כנגד עישון, הצגת סרטונים בנושא נזקי העישון ודיון עליהם.

תמר: אנו מאמינים שהצגת הנושא על ידי תלמידים אל חבריהם יש לה השפעה רבה יותר ואפקטיבית יותר, ותמיכה לכך קיבלנו על ידי העברת חוברת אחרי הפעילות.

תמר: לאור הצלחת היום, החלטנו חברי הפרלמנט על הרצאה כזאת מידי השכבה שכלל מילות פתיחה של חברי הפרלמנט, את טקסט האמנה.

תמר: אנו חברי הפרלמנט נגד העישון מבית הספר שליד האוניברסיטה קיבלנו על עצמנו את נושא ההסברה למניעת עישון בקרב בני הנוער ומודים לכם על תמיכתכם בהזדמנות להציג לפניכם את עמדותינו.

תלמיד: אנו נציגי הפרלמנט הבריאות, 124 תלמידים מבית הספר הגימנסיה העברית בירושלים הצטרפנו לפרלמנט זה מתוך סקרנות ורצון להעלות את המודעות שלנו בנושא הבריאות.

תלמיד: רובינו הצטרפנו לפרלמנט מתוך עניין בנושא ורצון להעמיק את הידע שלנו ולהעביר אותו הלאה לחברים ולמשפחה ולהיות לוחמים בנושא העישון.

תלמיד: עברנו תהליך שבו קיבלנו ידע רב על נזקי העישון, התהליך הועבר על ידי הרצאות, נישואים, הקרנת שקופיות, הקרנת סרטים ופגישות עם אורחים למינם.

תלמיד: מזה חודש ימים אנחנו בתהליך ישום בכיתות, בעזרת יועצת השכבה בנינו פעילויות לכיתות, תלינו לוחות מודעות במסדרונות ובכיתות וניסחנו אמנה נגד העישון.

תלמיד: הפרלמנט תרם לידע שלנו והעלה את המודעות שלנו בנושא בריאות ואורח חיים בריא.

תלמיד: אנחנו ממשיכים בפעילויות שאנחנו בעצם עושים לא אותם רק בבית הספר, אנחנו ממשיכים איתם גם עם המשפחה שלנו ועם החברים שלנו, אנחנו מעבירים להם את הידע שרכשנו.

אילן שלגי: מה אתם אומרים לילד שבא ומתייעץ אתכם ואומר אני מבין שזה לא טוב לעשן אבל מה לעשות אימא ואבא שלי מעשנים וגם אחי או אחותי הגדולה מעשנים, מה אני אומר להם, למה זה לא טוב?

תלמיד: אולי לעזור לו, שיסביר להם את הנזקים, אנחנו בדרך כלל מסבירים את הנזקים וגם יש כל מני סיסמאות שבאות לזעזע את הילדים, כמו שזה מוריד 15 שנה מהחיים וכל מיני סיסמאות שכאלו ולפעמים זה עוזר, ולפעמים צריך יותר מפגישה אחת כדי לשכנע ילד.

אילן שלגי: אתם יודעים מה זה עישון פסיבי, מי יכול להסביר מה הם הנזקים מעישון פסיבי?

תלמיד: כשמישהו מעשן לידי אז בעצם אני נושמת חלק מהרעלים של הסיגריה גם אל הראות שלי וככה זה מזיק גם לי ולא רק למי שמעשן, אז בעצם כשהם מעשנים, גם אם אני רוצה וגם אם לא, הם גם פוגעים בי ובזכות שלי לאיכות חיים טובה יותר.

אילן שלגי: כלומר אתם יודעים גם לדבר על הזכות שלי לנשום אוויר חופשי.

תלמיד: גם מעשן פסיבי סופג שליש מהרעלים שנמצאים בסיגריה.

תלמיד: הילד גם יכול לפנות להורים שלו ואם הם אוהבים אותו הם בטח לא רוצים שהוא יפגע, וכשמעשנים לידו הוא נפגע.

תלמיד: האגודה למלחמה בסרטן מחלקת עלונים עם העובדות ועם הסטטיסטיקה המזעזעת באמת שזה יכול לעזור להרבה אנשים, אני חושב שצריך לחלק להם את זה, וחילקנו בכיתות.

תלמיד: במהלך היום שאנחנו עשינו אז גם הבאנו מורה מהשכבה שנגמל מעישון והוא סיפר לנו גם את החוויות האישיות שלו אז זה גם עוזר להראות משהו שהיה באותו מצב ונגמל, זה אפשרי להיגמל, זה לא בלתי אפשרי.

אילן שלגי: יש מישהו מהמורים שבאו עם התלמידים שרוצה להתייחס?

מורה: התלמידים שלי נמצאים בפרלמנט נגד עישון וחלק מהתוכנית למניעת עישון הם באמת עם הרעיון לבנות אמנה נגד עישון.

מורה: לפני שבנינו את האמנה עצמה נתנו לתלמידים כל מיני סיטואציות חברתיות שמאוד קל להתפתות, מצבים של לחץ חברתי לפיתויים מסוימים גם בנושא של סמים וגם בנושא של עישון סיגריות, בעצם שאלנו את התלמידים, מה הייתם עושים במצב כזה או אחר והם באמת העלו קושי רב בלהתמודד במצבים כאלו.

מורה: לאחר הסיטואציות העלנו את הסכנות הכרוכות בעישון בשיתוף עם האגודה למלחמה בסרטן ובסופו של דבר הילדים יצרו אמנה שבה הם גם מתחייבים ליצור מסע פרסום רחב בבית הספר.

מורה: הם קיימו צוות נאמני איכותה סביבה שבה הם פשוט באים ואומרים אני לא ביישן, אני יבוא ויבקש מאנשים לא לעשן לידי כי זה מפריע לי, באמת בבית הספר עד היום כשהם רואים מישהו מעשן, הם לא ביישנים, הם באים ואומרים אל תעשנו בבית הספר.

מורה: זה פחות או יותר מה שנעשה בבית הספר כשחשוב לציין שבבית הספר יש שילוט נגד עישון וגם הילדים עצמם יצרו המון שילוט והמון סיסמאות מאוד יפות למניעת העישון.

אילן שלגי: תודה רבה.

תלמיד: אני הייתי רוצה להתייחס לנקודה של אזורי עישון למורים שלא נגישים לתלמידים, אני חושב שהרבה תלמידים יראו את זה כאיזה שהוא סוג של צביעות שהמורים, אלה שמטיפים להם לא לעשן, וגם למורים יש פינת עישון, זה דיי בצדק.

תלמיד: חוץ מזה גם יש את הנושא שהמורים משפיעים מאוד על התלמידים בהתנהגות שלהם בלי קשר לסוגיית הצביעות בייחוד כשמצפים מתלמידים, חברי פרלמנט, להשפיע על הסביבה שלהם והמורים גם משפיעים על התלמידים, אז אם מצפים מאותם תלמידים לא לעשן, הגיוני שגם המורים לא יעשנו.

אילן שלגי: אז מה אתה מציע, לאסור על המורים בכלל לעשן?

תלמיד: כן זה נראה לי לגיטימי, כי כמו שדיברת על עישון פסיבי, הסיבה שאסור לעשן בבתי הספר לא נובעת מזה שזה מוסד חינוכי, כי אחרת מהרגע שאני יוצא מבית הספר אין שום בעיה שאני יעשן כתלמיד.

תלמיד: אז הסיבה שאסור לעשן בבית ספר היא בראש ובראשונה בגלל שנמצאים בציבור באיזה שהיא חברה ואתה משפיע על אנשים סביבך גם מבחינה חברתית וגם פיזית כתוצאה של עישון פסיבי.

אילן שלגי: בואו נשמע מישהו מהמורים, מה דעתו על זה, האם ראוי לאסור על מורים לעשן בבית הספר?

אתי שף: אני רוצה להתייחס קודם כל לנושא של הקצאת חדר עישון, בעבר היו אצלנו הרבה דיונים ולחץ גם מצד התלמידים במיוחד הבוגרים שביקשו פינת עישון, הם אמרו למה למורים יש פינת עישון ולנו אין, הרי אנחנו כבר גדולים, אנחנו מעל גיל 16, אנחנו רוצים שתקצו לנו פינה, קיימנו על זה דיונים, אנחנו חשבנו שאם נאשר פינת אישור לתלמידים אפילו שהיא תהיה מחוץ לבית הספר, אנחנו ניתן למעשה לגיטימציה לעישון ותלמידים שלא מעשנים יצטרפו בהתחלה רק לראות ורק להיות בחברותה וגם יתחילו לעשן ולכן אסרנו את זה.

אתי שף: יש למורים באמת חדר שהוא חדר מוסתר מאוד בתוך חדר המורים חדר פנימי שלתלמידים אין נגישות אליו, למורים כמובן אסור לעשן במסדרונות ולא במקומות שתלמידים רואים אותם.

אתי שף: להלחם במורים שמעשנים כבר שנים, אז בוא נאמר שזה שהקצנו אותם לחדר כזה שכולם אומרים שהחדר הזה הוא מסריח והוא לא נעים, קודם כל אני רוצה לומר שמספר המורים המעשנים פחת בעקבות זה, הייתה לנו השפעה ובאמת לפחות שתיים שלוש מורות הפסיקו לעשן, אני רואה בזה הצלחה.

אתי שף: כשיצאתי במשלחות לגרמניה יש להם בבתי הספר נותנים להם בחצר פינה מגודרת ששם הם מעשנים והם יוצאים בקור עז לעשן, אנחנו חושבים שזה לא טוב, אני לא אומרת שאנחנו נטמון את ראשינו בחול ונגיד שאין ילדים שמעשנים בגלל שאין פינת עישון, הילדים יודעים יפה מאוד להסתתר בכל מיני מקומות בחצר, מהגדולים במיוחד.

אתי שף: אנחנו בכל מקרה, בתוך שטח בית הספר לא מרשים לעשן, אם אנחנו תופסים תלמיד מעשן אנחנו מטפלים וגם מודיעים להורים.

אתי שף: אני חושבת שבלי שיתוף הפעולה של ההורים, אנחנו לא נוכל להלחם לבד בתופעה משום שההורים הם אלה שאולי מממנים, לא תמיד, אבל גם יודעים, אין הורה שלא יודע אם הילד שלו מעשן, הוא יכול להריח אותו ולדעת ואני חושבת שהשיתוף פעולה של ההורים מאוד יעזור לנו בנושא הזה.

אתי שף: אני רוצה לומר עוד משהו, אני רוצה לברך את הנושא הזה של הפרלמנט של נוער נגד עישון ואת שושנה שאני יודעת שהם כבר פועלים שלוש שנים לפחות, התלמידים שלנו בפרלמנט הזה.

אתי שף: אני מאמינה שתלמידים יכולים להשפיע על החברים שלהם הרבה יותר טוב מהמבורגרים למרות שאתה אומר שהם מסתכלים על המורים ועושים מה שהם רואים, על פי מחקרים גם הוכח שתלמידים מושפעים מהחברים שלהם בהרבה נושאים ולחץ חברתי הוא אחד מהסיבות לעישון ולצערי כמו שנאמר פה קודם הגיל יורד, ואני שומעת מילדים מבתי ספר יסודיים בכיתה ה'-ו' אפילו בד' כבר שמעתי על ילדים שמתחילים וכל זה באמת בעקבות לחץ חברתי, בזמננו זה היה בכיתה ט' היום זה יורד ואני מאמינה בנוער שלנו שהם אלה שישפיעו הרבה יותר טוב על החברים שלהם ולכן אני חושבת שצריך להרחיב את הפעילות של הפרלמנט הזה כי הם אלה שבאמת יצליחו להשפיע, על המבוגרים הם חושבים שאנחנו זקנים בשבילם, מה אתם יודעים.

אתי שף: וכשילד אחר אומר, תשמע אתה מקצר את הבריאות שלך או לא נעים לעמוד לידך בגלל הריח, ולמה אתה עושה את זה וכולי, אני חושבת שזה יכול להשפיע הרבה יותר טוב, מה גם שהיום המצב הכלכלי במדינה הוא לא טוב לתלמידים לא תמיד יש כסף לשלם דמי שכלול, אז יש להם כסף לקנות קופסת סיגריות אני אינני יודעת, הם בטח עובדים בשביל זה, ואז את הזמן הזה הם לא מקדישים ללימודים כדי לממן את הסיגריות וזה חבל, תודה.

מורה: רציתי לחזק את התלמיד שיושב שם שדיבר על הנושא של פינת עישון ולהלל ולשבח את בית ספרנו שאין פינת עישון למורים, אין סיכוי שבכלל תהיה פינה כזאת.

מורה: יש מורים בודדים שמעשנים אבל הם אפילו לא חושבים על לעשן בשטח בית הספר, אני מכירה מורה שרק אחרי שהיא יוצאת משטח בית הספר ומסיימת את יום הלימודים היא יוצאת ומעשנת את הסיגריה.

אילן שלגי: תראי, בנאדם דתי שמעשן, הרי ביום שבת הוא איננו מעשן, אז סימן שגם אלו שמכורים יודעים להתאפק, אפילו יום שלם.

מורה: הם יכולים להתאפק ובאמת להוות את הדוגמה האישית לתלמידים שזה דבר חשוב.

אילן שלגי: מי עוד מהתלמידים שלא שמענו.

תלמיד: לדעתי, אם רוצים שכל הפרויקט הזה יצליח, שכל השיחות עם התלמידים יהיו בלי מורים, כי שהמורים בתוך החדר ומדברים על עישון, אף ילד לא יפתח ויגיד אם הוא ניסה, שהמורים יצאו פשוט הילדים יתחילו לדבר איתנו.

תלמיד: וכמו שמתחילים עישון מלחץ חברתי, לדעתי הדרך להפסיק את העישון זה גם יהיה מלחץ חברתי ושהתלמידים הכי טובים יבואו ויגידו פשוט תפסיק, בלי שמורה יסתכל במבט מאשים, פשוט שנדבר אליהם בגובה העניים.

שושנה שהם: אני מבקשת לומר שאני כן מאמינה שבבית הספר מורים לא צריכים לעשן, כפי שאמרת אדוני היו"ר, כפי שלא מעשנים בשבת אפשר להתאפק עד אחת, עד שתיים ולא לעשן.

שושנה שהם: הדוגמה האישית אצלנו בחינוך זה עיקר העבודה ועיקר ההשפעה.

שושנה שהם: הדבר השני, הפרלמנט מצטיין בהתכנסות של כל אזורי העיר ביחד, יושבים באותו פרלמנט ודנים בנושא של מניעת עישון ומאוד אודה לך אם תאפשר לבית הספר קלבין שעובד עבודה נפלאה בנושא.

תלמידה: אנחנו הכנו כמו שאמרנו קודם, אמנות ועבודות וגם בשיעור מחשב הכנו מצגות על נושא סמים, אלכוהול ועישון, במצגות נכתבו הגורמים לעישון הנזקים, כל מיני תופעות שקורות בחברה בעקבות וגם רציתי להוסיף שזה לא קורה רק בגלל לחץ חברתי, זה קורה בנוסף גם בגלל מרד להורים, שההורים אומרים להם לא לעשן אז הם עושים דווקא.

תלמידה: הבאתי לכאן עבודה אחת שתלמיד מהכיתה שלנו עשה והוא כתב גם על עישון של סמים ונרגילה, שהכנתי עליה מצגת בשיעור מחשבים והרבה לא יודעים שנרגילה היא אחת המסוכנות, כולם מעשנים אותה ואומרים שהיא בכלל לא מזיקה, אבל אף אחד לא יודע באמת למה היא גורמת ואחת המחלות שגיליתי זה שזה מעביר מחלות באצבעות, שזה גורם לפצעים מסוכנים ופשוט אנשים לא מודעים לסכנות שבסמים והם חושבים שזה ממש קל אז הם לא מתנגדים לקחת את זה ולנסות.

תלמיד: אנחנו נציגי הפרלמנט הבריאות, אחרי הפגישה הראשונה של הפרלמנט החלטנו שאנחנו מביאים את זה גם לבית הספר אז ישבנו וחשבנו עם המנהלת והגענו למסקנה שגם אם ההורים והמורים יגידו לך זה לא מה שיעשה לך את זה, זה לא מה שיגרום לך להפסיק לעשן וחשבנו שמה שהכי יעזור להוריד את כמות המעשנים בבתי הספר שזה יבוא מאיתנו התלמידים ולא מאף אחד אחר.

תלמיד: החלטנו גם שיום אחד זה לא מספיק, החלטנו לקחת את זה על גבי שבוע ובעצם לתלות שלטים ולהוציא חוק שאסור לעשן ולעשות הרצאות וככה לדעתנו זה הכי ישפיע.

דוד רפאל: אני לא יודע מה טווח הגילאים של פרלמנט התלמידים, חטיבת ביניים זה בערך הטווח גילאים של הססנות, האצבע מאוד קלה על ההדק, אם לא יתנו לי לעשן בבית הספר אני יכול לברוח ולעשן במקום אחר.

דוד רפאל: מה שאנחנו חושבים זה שמניעת עישון כן יכולה להיות דבר מאוד חיובי גם לתלמידים, כמובן לא מניעת עישון מוחצנת, מניעת עישון שעדיף שתהיה בנפרד ממורים, אנחנו מאוד מתחברים לרעיון הזה שמורים צריכים להוות דוגמה אישית.

דוד רפאל: כמו שהטרדה מינית וכולי באים לידי ביטוי בבתי ספר, שמטופל על ידי בית ספר, אני חושב שאם תהיה פינת עישון אז נוכל לזהות את הבעיה, נוכל לזהות את התלמידים, הם ירגישו חופשי ואולי זה יצור איזה שהיא פתיחות לדבר על זה.

דוד רפאל: דבר שני, כמו שהמלחמה בעישון והמלחמה בסרטן עושה דבר מאוד גדול ומראה לבני הנוער את כל הסכנות שיש בעישון, אני חושב שצריך גם איזה שהיא הסברה להורים.

דוד רפאל: אם זה ביסודי ואם זה בחטיבות ביניים ואם זה בחטיבה העליונה, ההורים צריכים לעבור סדרת חינוך בנושא הזה.

דוד רפאל: אני חושב שגם את ההורים צריך לחנך איך לטפל בעניין הזה של עישון וכמו שנאמר פה על מרד נעורים בהורים יכול להיות שההורים מטפלים בזה בצורה לא טובה.

אילן שלגי: אנחנו צריכים להתקרב לסיום, גברת שושנה, אתם רוצים לחלק תעודות בחסותנו, בבקשה.

לינסיה מצנר: לפני שנחלק את התעודות אני חושבת שהציבור הזה יסכים איתי שלגברת שושנה שהם מגיעות מחיאות כפיים רציניות, שושנה הצטרפה אלינו בשלב של חשיבה שניסינו למצוא שילוב בין תכניות המניעה מצד אחד ותוכניות לקידום הבריאות מצד שני והגברת אמצעי אכיפה ידידותיים כאלה שלא גורמים לאנטגוניזם, אלא משתפים את התלמידים בפעילות שלנו, אנחנו פתחנו את הפעילות לתלמידים מכיתה ז' עד כיתה יב', מטבע הדברים מי שמתמיד ומצטרף וממשיך איתנו לאורך כל הדרך הם בעיקר תלמידי חטיבות הביניים אבל היו גם תלמידים מכיתות י' והיו גם תלמידים מכיתות יא', יב' שהם מאוד עסוקים עכשיו בדברים אחרים והם לא כל כך שותפים לנו.

לינסיה מצנר: השנה בתי ספר רבים עשו עבודה יפה מאוד על הכנת אמנות משכנעות למניעת עישון, עוד בתי ספר היו יכולים להיות ראויים לפרס, אנחנו מראש החלטנו שניתן פרס לשלושה בתי ספר, הפרס במקום הראשון ניתן לחטיבת ביניים קלבין שעשתה עבודה רצינית, מושקעת, בעיקר כיתות ח', שושנה תחלק להם את הפרס.

יהודית גידלי: מה הפרס?

שושנה שהם: תעודת הוקרה כמובן קודם כל, ושנית משרד הבריאות שהנציגים נמצאים איתנו ויש לנו שיתוף פעולה פורה ומאוד הדוק העניקו פרס כספי שבשבילנו, בתי הספר, הוא מאוד גדול, 1200, 1500 ₪.

שושנה שהם: כמובן כדי להגדיל ולהגביר את הפעילות וגם בתי ספר שהם בדרך, פרסי עידוד ואנחנו מאוד מודים לכולם ומודים לך אדוני שהסכמת לקבל אותנו ולך יהודית שעשית עבודה נפלאה מולנו ותודה רבה לכולכם, בשבילנו זה כבוד מאוד גדול שאנחנו כאן.

לינסיה מצנר: במקום השני זכתה חטיבת הביניים של הגימנסיה שאת הנציגים המקסימים שלה יכולתם לראות, כל השכבה עבדה ביחד עם היועצת שלהם, הגברת אורית פרידמן, שנמצאת פה והיועצת של חטיבת ביניים קלבין, הגברת נוגה שפיצר, שנמצאת עם התלמידים שלה.

לינסיה מצנר: במקום השלישי, ואני מוכרחה להגיד לכם שההבדלים בין המקומות היו קטנטנים והיה לנו קשה מאוד לעשות את ההבחנה, במקום השלישי בית הספר רעות עם היועצת, שעשו עבודה מושקעת, טובה ויפה.

לינסיה מצנר: אני רוצה להדגיש את המאפיין הבולט ביותר והחשוב ביותר ומבחינתי המוערך ביותר בכל הפעילות הזו, מעבר לעבודתה של שושנה והיועצות, זאת תוכנית שגורמים רבים שותפים בה, הן אותו ארגון של ערים בריאות בירושלים, משרד הבריאות, עריית ירושלים ומנח"י, מחלקת החינוך של עיריית ירושלים ומשרד החינוך וכל בתי הספר ואני רוצה להודות לכולם ואם שכחתי מישהו אני מתנצלת, על שיתוף הפעולה והעזרה הרבה שזכינו לה.

אילן שלגי: אנחנו כמנהגנו מסיימים דיון בוועדת הכנסת באיזה שהן החלטות, אז ההחלטות שאנחנו נקבל, ומי שמחליט זה חברי הכנסת, אני אחליט פה אחד כדלהלן: ועדת החינוך והתרבות מביעה דאגה רבה מהנתונים באשר לשיעור המעשנים בקרב בני נוער כבר מגיל 13.

אילן שלגי: הוועדה סבורה שההתייחסות לנזקי העישון מעט מהוססת לעומת הפעילות הנמרצת נגד הסמים.

אילן שלגי: הוועדה מודאגת גם מתופעת עישון הנרגילה אשר נזקיה אינם פחותים מעישון סיגריות.

אילן שלגי: הוועדה התרשמה ביותר מפעילות פרלמנט התלמידים הירושלמים המקיימים פעילות ערה במאבק נגד העישון וחיברו אמנה בנושא מניעת עישון בסיוע מחנכים ויועצים.

אילן שלגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להגביר את פעולות ההסברה בנושא מניעת עישון בקרב תלמידים, מורים והורים.

אילן שלגי: הוועדה קוראת למורים להיות דוגמה, בשום אופן לא לעשן בנוכחות תלמידים ובמידת האפשר לא לעשן בבתי הספר כלל.

אילן שלגי: הוועדה קוראת לבני הנוער שלא להתפתות ולא להצטרף למעגל המעשנים, כמו כן הוועדה מציעה לכל נער ונערה לעמוד על זכותו לנשום אוויר נקי ולא להסס להעיר לבני נוער או למבוגרים המעשנים בקרבתו בניגוד לחוק.

אילן שלגי: אנחנו מאחלים לכולם שימשיכו לפעול למניעת העישון, שחלילה לא יתפתו לעשן ושנהיה כולנו בריאים ושיהיה לנו רק אויר נקי, תודה רבה לכולם.