ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 216, 2004-04-28 11:30

אילן שלגי: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אילן שלגי: קיבלנו פניות מוועד הורים בגילה ד' לפני כחודש.

אילן שלגי: אנחנו ביקשנו לקבל פרטים נוספים כדי להבין עד כמה הנושא הוא יוצא דופן מעבר לסגירה של בתי ספר, כיוון שקיבלנו לפחות עוד שי פניות כאלה ממקומות אחרים בארץ.

אילן שלגי: הבנו כי המקרה הזה הוא יוצא דופן.

אילן שלגי: גם שכונת גילה היא שכונה שצריך להתייחס אליה באופן אחר מאשר לשאר היישובים ממרכז הארץ, מהם קיבלנו פניות.

אילן שלגי: ברור שהמשרד צריך להתייעל ואנחנו בעד התייעלות, אך יחד עם זה סברנו שצריך לראות האם ניתן לעשות את הדברים האחרים.

אילן שלגי: מתוך המסמך שהכין מרכז המידע והמחקר בכנסת, ששוחח עם כל הגורמים המעורבים, כי בית הספר גילה ד' הוא איננו בית הספר הקטן ביותר בשכונה, וכי זה בית ספר שיש בו 3 כיתות מקדמות שיש בהן ילדים עם לקויות למידה, כולל ילדים נכים.

אילן שלגי: אני מבין שזה בית הספר היחיד בשכונה שיש בו סידורי נגישות לנכים.

אילן שלגי: מתוך נתונים שיש לנו, אנחנו מבינים כי ההורים קיבלו את ההודעה על הכוונה לסגור את בית הספר, רק בסוף חודש מרץ.

אילן שלגי: מאוחר יותר נאמר להם כי יש מחשבה לדחות את הסגירה של בית הספר הזה בשנה, כאשר במהלך השנה הזו תהיה פעילות של היכרות ומפגשים עם בית הספר גילה ב'.

אילן שלגי: אני כבר בשלב הזה מעלה תהייה, מדוע מלכתחילה לא חשבו על כך, כאשר הודיעו להורים שבית הספר ייסגר בעוד חודשיים.

יוסי שריד: קראתי את חומר הרקע ולא הבנתי היכן הדברים עומדים עכשיו.

אילן שלגי: אני סבור שתהליך כזה ראוי שיתרחש במהלך יותר מחודשיים.

אילן שלגי: אני רוצה לדעת עד כמה המשרד והעירייה נותנים מענה לעניין של הכיתות המקדמות, שעומדות להיות מפוצלות ל-3 בתי ספר שונים.

אילן שלגי: צריך לקחת בחשבון גם את הנגישות שקיימת רק בבית הספר הזה ולא במבנים אחרים.

אילן שלגי: בנוסף, נשמעה דאגה מתושבי השכונה, כי ישנה כוונה להביא למבנה של בית הספר גילה ד' בית ספר שמסונף לחב"ד, כאשר רוב תלמידיו יובאו מחוץ לשכונה, דבר שעלול להביא לשינוי באופי השכונה.

אילן שלגי: אני רוצה תחילה לשמוע את אנשי משרד החינוך.

חיים רובינשטיין: אני רוצה להתחיל מההיבט העירוני.

חיים רובינשטיין: במשך 5 שנים האחרונות איחדנו 10 בתי ספר בירושלים.

חיים רובינשטיין: ישנה מגמה דמוגרפית של צמצום מספר התלמידים בחינוך היסודי בירושלים.

חיים רובינשטיין: זו מדמה שמתמשכת, לצערי.

חיים רובינשטיין: רק בשנה שעברה איחדנו 2 בתי ספר ברמות, סגרנו את בית ספר פת וסגרנו בית ספר ממלכתי-דתי בבית הכרם.

חיים רובינשטיין: להערכתי, עלינו לסגור עוד 10 בתי ספר בעיר.

חיים רובינשטיין: מדוע הדבר הזה קורה?

חיים רובינשטיין: היום, גם משרד החינוך וגם מנח"י מקצים את התקציב עבור שעות הוראה בבית הספר, פר תלמיד.

חיים רובינשטיין: כך מספר התלמידים מכתיב את גודל התקציב של בית הספר.

חיים רובינשטיין: המגמה הזו החלה עם כניסת הניהול העצמי לפני 7 שנים.

חיים רובינשטיין: משרד החינוך החל לעשות את חלוקת השעו לפי דו"ח שושני כבר בשנה שעברה.

חיים רובינשטיין: בשכונת גילה יש היום 5 בתי ספר ממלכתיים, 2 בתי ספר ממלכתי-דתי ועוד 3 בתי ספר של המינהל החינוך החרדי.

חיים רובינשטיין: יש לנו בעיות עם 3 בתי ספר קטנים, המכילים פחות מ-250 תלמידים.

חיים רובינשטיין: הערכה שלנו היא שתקציב בית ספרי של 200,000 שקל לשנה מספיק כדי להחזיק בית הספר כמו שצריך.

חיים רובינשטיין: אם תחלקו את זה לסכום של 640 שקלים פר תלמידים, תראו שכדי לקבל 200,000 שקלים נדרשים 330 תלמידים בבית הספר.

חיים רובינשטיין: בית הספר שאלו אנו שואפים הוא בית ספר של 2 כיתות של 30 תלמידים למחזור.

חיים רובינשטיין: זה בית ספר שהוא מספיק מבוסס, המשאבים שלו מנוהלים ביעילות ומסוגלים לתת תשובות טובות לחלק גדול מהבעיות שעולות ברמה הבית ספרית.

אילן שלגי: האם הקביעה של 330 ילדים היא לפי מנח"י, או שזו ההנחיה של משרד החינוך בכל הארץ?

חיים רובינשטיין: אין הנחיה כזו.

חיים רובינשטיין: הניהול העצמי נכנס לארץ בצורה וולונטרית.

חיים רובינשטיין: יכול להיות שעכשיו לאחר דברת זה ייכנס בצורה גורפת.

חיים רובינשטיין: כלומר, כל רשות מקומית שרצתה להעביר את בתי הספר שלה לניהול עצמי פנתה למשרד החינוך שהקצה תקציב מסוים למעבר הזה.

חיים רובינשטיין: היום יש 45 רשויות שנמצאות במסגרת של ניהול העצמי.

חיים רובינשטיין: מדובר ברוב הרשויות הגדולות במדינת ישראל, מלבד כפר סבא, רחובות וחדרה.

חיים רובינשטיין: המשמעות של שיטת הניהול העצמי, היא שחלק גדול מהאחריות של התחזוקה השוטפת של בתי הספר, עובר לבית הספר.

חיים רובינשטיין: כלומר, הרשות מעבירה תקציב פר קפיטל לבית הספר, בית הספר בונה תקציב בית ספרי ומנהל את חיי היום יום שלו, וברגע שהוא מתייעל הכספים הולכים לטובת הנושאים הפדגוגיים.

חיים רובינשטיין: במקום שהרשות תשלם חשמל לכל העיר, בית הספר משלם בעצמו, חוסך ומעביר את הכסף הזה לפעילויות פדגוגיות.

חיים רובינשטיין: כל רשות קבעה בתהליך פנימי את הסכום שהיא מעבירה מתקציבה לבתי הספר פר תלמידים.

חיים רובינשטיין: בירושלים הסכום פר תלמיד היה גבוה יותר, 720 שקלים, אבל הוא קוצץ עם השנים.

חיים רובינשטיין: היום הוא 640 שקלים.

חיים רובינשטיין: בגילה ישנם 3 בתי ספר קטנים, מתחת ל-250 תלמידים.

חיים רובינשטיין: בחינוך הדתי ישנם 2 בתי ספר.

אילן שלגי: אני מבקש שתתמקד בבתי ספר הממלכתיים.

יוסי שריד: בוא נשמע על בתי הספר הדתיים.

יוסי שריד: זה דווקא מעניין.

אילן שלגי: האם המצב שם הוא שונה מבחינת גודל בתי הספר?

חיים רובינשטיין: כן.

חיים רובינשטיין: יש בית ספר אחד בו לומדים 50 תלמידים.

יוסי שריד: אמרתי לך שתשמע דברים מעניינים.

חיים רובינשטיין: את בית הספר הזה אנחנו עומדים לסגור השנה.

משה בן שושן: אנחנו המלצנו על סגירת בית הספר הזה.

חיים רובינשטיין: ישנו בית ספר ממלכתי-דתי שכולל 300 ומשהו תלמידים, ובית ספר "טלי" שכולל 80 תלמידים במחזור שעולה על גדותיו.

חיים רובינשטיין: בהערכות מחדש של בתי הספר, רצינו לעשות שינוי כך שכולם ירוויחו מכך.

חיים רובינשטיין: הרעיון הוא לסגור את בית הספר "הרואה" ולפזר את תלמידיו שהם בני השכונה בבית הספר הממלכתי-הדתי השני או בבתי ספר מחוץ לשכונה, ולאחד שני בתי ספר ממלכתיים שמספרם מתחת ל-250 תלמידים, שנמצאים בקרבה פיזית גדולה אחד לשני, גילה ב' וגילה ד' וליצור בית ספר אחד גדול ומבוסס.

אילן שלגי: מה יעשו עם המבנה המתפנה של בית הספר "הרואה"?

חיים רובינשטיין: אנחנו נישאר עם שני מבנים ביד, מבנה בית הספר "הרואה", שלא יישאר ריק לחלוטין, כיוון שבקומה העליונה מתקיים בית הספר חב"ד לבנות, והמבנה של בית הספר גילה ד'.

חיים רובינשטיין: בתהליך הזה אנחנו רוצים לתת מענה לבתי ספר חרדיים שנמצאים בשכונה, שילדיהם הם תושבי השכונה, והם נמצאים במצוקת דיור מאוד גדולה.

חיים רובינשטיין: בית ספר הבנים של חב"ד יושב בקרוונים ליד "טלי".

חיים רובינשטיין: זה הרעיון שלנו, אבל עוד לא קיבלנו את האישור הסופי של המינהל החרדי.

חיים רובינשטיין: הרעיון הוא להעביר את שני בתי הספר הללו למבנה של בית הספר גילה ד'.

מרי דן-גור: בכמה תלמידים מדובר?

אילן שלגי: לפי הנתונים שלי, מדובר בשתי כיתות.

משה בן שושן: בחב"ד יש 190 תלמידים.

אילן שלגי: לפי הנתונים שבידנו, יש שתי כיתות שמסונפות לחב"ד וכיתה אחת היא "יד אשר", בהן לומדים תלמידים תושבי גילה.

אילן שלגי: כלומר, ישנן 3 כיתות של חב,ד בשכונה.

חיים רובינשטיין: אני לא יכול לתת נתונים כי אני לא מכיר אותם, אבל לפי דעתי מדובר ביותר תלמידים.

חיים רובינשטיין: יש שם בית ספר לבנים, בית ספר לבנות ובית ספר "יד אשר".

אילן שלגי: הנתונים האלה התקבלו בשיחה טלפונית איתך שהתקיימה ב-22 באפריל.

חיים רובינשטיין: הנתונים לגבי בתי הספר החרדיים לא התקבלו ממני.

אילן שלגי: כמה כיתות אתה צריך לטובת התלמידים החרדיים שהם תושבי השכונה?

חיים רובינשטיין: אני לא יודע.

חיים רובינשטיין: אני לא אחראי על החרדים.

יוסי שריד: איך אתה מפנה מבנה ציבורי מבלי לדעת לכמה?

משה בן שושן: שכונת גילה היא לא שכונה רגילה.

משה בן שושן: בשנים האחרונות השכונה עברה זעזועים רבים.

משה בן שושן: אנחנו צריכים להודות למשרד החינוך, כיוון שהיתה המון התחשבות בשכונת גילה.

משה בן שושן: כמעט כל פנייה שלנו נענתה.

משה בן שושן: היה שיתוף פעולה עם מנח"י.

משה בן שושן: אני כיו"ר המינהלת מסתכל על כלל האוכלוסייה בשכונת גילה.

משה בן שושן: בשום שלב לא היתה החלטה שבית הספר גילה ד' ייסגר.

משה בן שושן: בית הספר גילה ד' לא הולך להיסגר.

אילן שלגי: ד"ר רובינשטיין, איך אתה לא יודע על כך?

משה בן שושן: הוא יודע על כך.

משה בן שושן: הוא מעודכן.

משה בן שושן: זה בשיתוך עם מנח"י, עיריית ירושלים ומשרד החינוך.

משה בן שושן: אנחנו דואגים גם לחילוניים וגם לדתיים.

משה בן שושן: חב"ד נמצא בגילה כבר 30 שנה.

משה בן שושן: יש להם 190 תלמידים שנמצאים בצמוד לבית הספר "טלי" בגילה.

משה בן שושן: אנחנו נתנו הסכמה לסגור את בית הספר "הרואה" שמכיל 61 תלמידים, בכדי להעביר את חב"ד לשם.

משה בן שושן: חב"ד כבר קיים ואנחנו לא מגדילים את החינוך החרדי.

אילן שלגי: יש מזוזות על כל דלת.

משה בן שושן: אם אין, נשים.

משה בן שושן: אנחנו יהודים.

משה בן שושן: אנחנו הבהרנו כי אף בית ספר לא ייכנס לשכונת גילה, לפני שתיפתרנה קודם הבעיות של שכונת גילה.

משה בן שושן: יש הסכמה לכך גם מצד מנח"י וגם מצד בכירים במשרד החינוך.

משה בן שושן: לאור המציאות, קיבלנו אישור ליום לימודים ארוך.

משה בן שושן: אנחנו נביא את החינוך הכי טובה לילדים שלנו, וזה לא משנה אן זה ממלכתי-דתי או ממלכתי רגיל.

משה בן שושן: כאשר יתפנה בית ספר, אנחנו נדון במקרה, כך שרמת החינוך בגילה לא תרד אלא רק תעלה.

משה בן שושן: עם זאת, אני לא רוצה להשלות את ההורים.

משה בן שושן: אם יימשך הדילול במספר התלמידים בבתי הספר, אנחנו נצטרך לחשוב ולבנות תוכנית, בשיתוף ארגון ההורים, מנהלי בית הספר ומשרד החינוך.

משה בן שושן: אני רציתי לתת אינפורמציה נכונה, לפני שיתחילו ויכוחים.

משה בן שושן: נכון לרגע זה, בית הספר גילה ד' לא ייסגר.

אילן שלגי: לפי הנתונים שבידנו ולפי מה שנמסר לנו מפי מנח"י, בית הספר ייסגר בשנה הבאה, כאשר ישנה בקשה מהורים לחתום כי הם מסכימים לכך.

משה בן שושן: אני אומר לך שלא תהיה דרישה לחתימה, אלא להסכמה.

אילן שלגי: אני לא יודע מהו מעמדה הסטטוטורי של המינהלת ומהיכן האינפורמציה שלך, אבל מבחינתנו הגורם המוסמך במשרד החינוך הוא ד"ר רובינשטיין.

אילן שלגי: אני מקווה שמה שאתה אומר הוא נכון, אבל זה לא מספיק לנו.

משה בן שושן: לפני שעה שוחחתי עם סגן ראש העיר ירושלים שהוא גם מחזיק תיק החינוך, מר שקדי, והושגו בינינו הסכמות ברורות שבית הספר גילה ד' לא ייסגר.

אילן שלגי: גם לא בעוד שנה.

משה בן שושן: אני לא אמרתי את זה.

משה בן שושן: נכון לשנה זאת.

אילן שלגי: זה לא חידוש.

רונן רגב: הסכימו אותנו לחתום על כך מחר בשעה 17:00.

משה בן שושן: כל הדברים שיקרו בגילה ייעשו רק לאחר דו שיח והסכמה, בשיתוף מנהלי בתי הספר, ההורים והמינהל הקהילתי בגילה.

משה בן שושן: אם נוכיח שבשנה הבאה לא יהיה צורך בכך וכי יש בתי ספר יותר קטנים בגילה, בית ספר גילה ד' לא ייסגר.

משה בן שושן: אם לא תהיה ברירה, אנחנו נתמודד גם עם זה.

רונן רגב: אני רוצה להתחיל בסקירה קצרה כעל שכונת גילה.

רונן רגב: בשכונת גילה חיים היום 45,000 תושבים.

רונן רגב: היא אחת השכונות הגדולות בארץ.

רונן רגב: היא מחולקת ל-5 שכונות, א'-ה', כאשר כל אחת מהן נבנתה בתקופה אחרת.

רונן רגב: כאשר סיימו לבנות את גילה ה, בנו שכונות נוספות, נוף גילה, נוף ירושלים, שכונת אחוזה ו-3 שכונות של בני ביתך.

רונן רגב: שכונת גילה היא שכונה הטרוגנית.

רונן רגב: היא מייצגת את כל סוגי האוכלוסייה.

רונן רגב: בית ספר גילה ד' הוא בית ספר ייחודי ואיכותי.

רונן רגב: בבית הספר שלנו מיושמת תוכנית חינוכית המשלבת תלמידי חינוך מיוחד בהצלחה רבה.

רונן רגב: בבית הספר יש 40 תלמידי חינוך מיוחד שמשולבים בהצלחה רבה.

רונן רגב: ישנו תלמיד נכה בכיסא גלגלים, שנבנתה עבורו כניסה מיוחדת בשנה שעברה.

רונן רגב: התלמידים האלה מעורים בחיי בית הספר בצורה מופתית.

רונן רגב: הם חיים בהרמוניה מוחלטת ואין שום חיכוכים ביניהם.

רונן רגב: מספר ימים לפני ערב פסח מר רובינשטיין זימן אותנו לשיחה, והודיע לנו שבית הספר ייסגר בסוף השנה.

רונן רגב: לא היה ברור לנו למה.

רונן רגב: בבית הספר אמנם יש 246 תלמידים, אך זה אינו מספר מועט ביחס לבתי ספר אחרים בעיר.

רונן רגב: אתמול בלילה נכנסתי לאתר של עיריית ירושלים וחשכו עיני.

רונן רגב: גיליתי כי בירושלים יש 20 בתי ספר בהם מספר התלמידים פחות בהרבה מ-250 תלמידים.

רונן רגב: בבית ספר "אדם" בעמק רפאים יש 243 תלמידים, בבית ספר "ארגנטינה" בקריית יובל יש 177 תלמידים, בבית ספר "גואטמלה" יש 209 תלמידים, בבית הספר גילה א' יש 233 תלמידים, בבית ספר גילה ב' יש 205 תלמידים.

מרי דן-גור: ב-40% מבתי הספר בירושלים יש פחות מ-250 תלמידים.

אילן שלגי: אבל אומר לכם מר רובינשטיין שיש כוונה לסגור 10 בתי ספר בעיר.

אילן שלגי: אנחנו בעד התייעלות, אם היא נעשית באופן שאיננו פוגע בתלמידים.

רונן רגב: בבית ספר ממלכתי-דתי תלפיות מזרח יש 93 תלמידים, בממלכתי-דתי בקוסטריקה יש 160 תלמידים, בבית ספר "נעם" ברמות יש 152 תלמידים.

רונן רגב: בבית ספר חב"ד בבית חנה יש 86 תלמידים וכו'.

רונן רגב: לאור הנתונים הללו, ההחלטה היא תמוהה בעינינו.

רונן רגב: כאשר קיבלנו את ההודעה הרגשנו שקיבלנו מכה מפטיש של 5 קילו בראש.

רונן רגב: גם הילדים שלנו קיבלו את ההודעה בצורה קשה מאוד.

רונן רגב: מיד עם קבלת ההודעה יצאנו למאבק.

רונן רגב: אנחנו רואים בהגעה שלנו לכאן הישג גדול.

רונן רגב: אנחנו נמשיך במאבק עד אשר נקבל הודעה סופית כי בית הספר שלנו לא ייסגר.

רונן רגב: בפגישה שלי עם יהודית שלוי, מנהלת מנח"י, יהודית נדהמה לגלות כי ההודעה הגיעה אלינו רק בפסח.

רונן רגב: היא אמרה כי הים מדברים על כך עם גורמים שונים כבר 8 חודשים.

רונן רגב: היא אמרה לי כי היא לוקחת על עצמה את האחריות וכי היא הולכת לשקול את הנושא עד השני במאי.

רונן רגב: יואל לוטפי, משנה למנהלת מנח"י, הזמין אותנו לפגישה, מחר בשעה 17:00.

רונן רגב: בפגישה הזו אני ויו"ר ועד הורים של גילה ב' אמורים לחתום על מסמך שבו ייכתב כי בסוף שנה הבאה בית הספר ייסגר ויאוחד עם בית הספר גילה ב'.

רונן רגב: בי ספר גילה ד' הוא בית ספר שעבר חוויות קשות מאוד.

רונן רגב: אני לא מכיר הרבה בתי ספר בארץ שהתלמידים שלהם משחקים מול חומות של 6 מטרים.

רונן רגב: לפני 4 שנים ניהלתי מאבק קשה מאוד עם עיריית ירושלים, לאחר שכל בוקר מצאתי קליעים ליד בית הספר.

רונן רגב: למרות כל זאת, המשכנו לשלוח את הילדים שלנו לבית הספר.

רונן רגב: ילדים בכיתות ה-ו' חזרו להרטיב פתאום.

רונן רגב: למרות הכל, אנחנו אוהבים את בית הספר.

רונן רגב: לי יש 3 בנים.

רונן רגב: הבן הראשון שלי סיים בהצלחה את בית ספר גילה ד', ושניים ממשיכים ללמוד שם בהצלחה רבה מאוד.

רונן רגב: התלמידים של בית הספר גילה ד' ידועים כתלמידים טובים.

רונן רגב: אשתי נמצאת בהנהלת בית הספר ומספרת לי כי התלמידים של בית הספר הזה הם התלמידים הטובים ביותר והמצליחים ביותר.

רונן רגב: מדוע לסגור אותו?

רונן רגב: מדוע להפסיק הצלחה כזו?

30700: אני מעורה במערכת החינוך ב-7 השנים האחרונות.

30700: כולנו צריכים לדעת, כי נושא החינוך הוא אחד השיקולים המהותיים למשפחות עם ילדים אשר שוקלים לעזוב את העיר.

30700: אני הייתי חבר בוועדת לביא, ואני יודע כי בירושלים יש אסגרגציה הולכת וגדלה בין איחוד בתי הספר, והצורה שבה המערכת העירונית מתמודדת עם העניין בנויה על שיטת המכסות.

30700: המערכת העירונית מגדירה את כמות התלמידים שיקבל בית הספר.

30700: התוצאה של הדינמיקה הזו, היא שיש בתי ספר עם ביקוש גדול ויש בתי ספר עם ביקוש קטן יותר.

30700: במקום לנסות ולנהל תהליך שבו ייבחנו מדוע ישנה ירידה בביקוש לבתי ספר מסוימים, מגבילים את בתי הספר החזקים ומנח"י מתעסקת במדיניות מכסות.

30700: זו פוליטיזציה קלאסית של מערכת עירונית.

30700: איך יודעים איזה בית ספר לסגור?

30700: זה תלוי מי מחזיק התיק, איזה הורים מפעילים לחץ ועוד גורמים שונים שאינם קשורים לחינוך.

30700: כתוצאה מזה נוצרה דינמיקה רעה מאוד בעיר.

30700: כולם יודעים שמי שיודע להגיע למר שקדי או מי שיודע להפעיל לחץ על המערכת, מקבל יותר.

30700: ועדת לביא מונתה לפי שנתיים והגישה את המלצותיה לפני חצי שנה.

30700: במקום לאמץ את ההמלצות ולהפוך את המערכת ליותר מקצועית ושוויונית, ועדת לביא ירדה מסדר היום ולא מתעסקים עם הנושאים האסטרטגיים האלה.

30700: לצערי, עכשיו אנחנו נמצאים גם בתקופה של חילוף המערכת המקצועית.

30700: יהודית שלבי עוזבת ולא ידוע מי יחליף אותה.

30700: בבלגן הזה שנוצר, מצב בו קיימת מערכת פוליטית שנמצאת בנסיגה, במקום לשאול איך לעשות שינו אסטרטגי, כל פעם מישהו אחר סובל.

30700: הפעם זו גילה ד'.

30700: אם גילה ד' לא ייסגר, בית ספר אחר ייסגר.

30700: התקיפה היא לא מערכתית, אלא טקטית, במקרה הטוב.

30700: אני הייתי מצפה שהוועדה המכובדת הזו, בשיתוף עם משרד החינוך, תביא קץ לבלגן ותדרוש מדיניות ברורה ושקופה של ניהול מערכת עירונית שהיום קורסת.

30700: עד שהמערכת לא תסביר איך היא מתכוונת לעשות ותשתף את הציבור בכך, אסור לסגור את גילה ד'.

30700: אם להורי גילה ד' יציעו משהו יותר טוב, הם ישתפו פעולה.

30700: ברגע שמעמידים אותם עם הגב לקיר ולא מציעים להם אלטרנטיבה, הם לא ישתפו פעולה ובצדק.

בילי לוין: אני רוצה לשאול 3 שאלות, למה?

בילי לוין: איך?

בילי לוין: ולמען מה?

בילי לוין: בית הספר שלנו עובד בצורה מאוד יפה.

בילי לוין: אנטי לא חושבת שהורי היו יוצאים לסנגר על בית ספר אם לא היתה תחושה שהמורות עובדות באופן יוצא מן הכלל.

בילי לוין: הצוות שלנו הוא אותו צוות שעבד בבית הספר גם בתקופת הירי על השכונה.

בילי לוין: השילוב של כיתות החינוך המיוחד בבית הספר, הוא שילוב יוצא מן הכלל.

בילי לוין: ילדים מגיעים לבית הספר ומרגישים שבית הספר הוא שלהם.

בילי לוין: כאשר מדברים על מספר הילדים בבית הספר, לעיתים נוטים שלא למנות את ילדי החינוך המיוחד.

בילי לוין: כשנוח לוקחים אותם בחשבון וכשלא נוח הם לא שייכים.

בילי לוין: לילד מהחינוך המיוחד לוקח הרבה זמן לחוש שייך וטוב בבית הספר, במיוחד בבית ספר שעבר ירי.

בילי לוין: בבית הספר יש חלונות ממוגנים עד היום וחומה שמזכירה חומה של בית סוהר.

בילי לוין: למרות כל זאת, הילדים התרגלו לזה ומרגישים שבית הספר הוא שלהם.

בילי לוין: אני שואלת גם את שאלת ה"איך".

בילי לוין: איך התהליך נעשה?

בילי לוין: רונן הזכיר שכמה ימים לפני פסח הגיעו אלינו והודיעו לנו שבית הספר עומד להיסגר, כאשר אף אחד לא לקח בחשבון את הצד של המורים.

בילי לוין: למיטב ידיעתי, הסתדרות המורים לא יודעה על כך.

בילי לוין: הם שמעו על כך מאיתנו.

בילי לוין: גם למורות יש מה להגיד, אבל מתייחסים אליהם כנוכחות נפקדות.

בילי לוין: אף אחד לא מתחשב בגורלן.

אילן שלגי: כמה מורות יש בבית הספר?

בילי לוין: יש לנו 25-30 אנשי צוות הכולל מורות וסייעות של החינוך המיוחד.

אילן שלגי: הסייעות הן עובדות עירייה.

בילי לוין: התחושה היתה שמי שיוכל ייקלט בבית הספר המאוחד, ואחרים לא.

בילי לוין: היום לא משלמים משכורות בהרבה רשויות מקומיות, ועל כן לא חשוב שלא ישלמו גם לכמה מורות.

בילי לוין: אני שואלת את שאלת ה"בשביל מה".

בילי לוין: אנחנו לא אומרים שאין זכות קיום לחרדים, אבל שכונת גילה בעיקרה איננה שכונה דתית.

בילי לוין: יש בה אנשים דתיים שאינם מקובצים במקום אחד, ובדרך כלל אין שום בעיות בנושא של דתיים וחילוניים.

בילי לוין: אם מפנים בית ספר שיש בו 18 חדרים ומוסרים אותו לרשת חב"ד, אני מניחה שהם כבר יביאו ילדים מחוץ לשכונה.

בילי לוין: אני תושבת גילה ואני רואה איך מסיעים תלמידים למקומות בהם לומדים היום תלמידי חב"ד.

בילי לוין: אם יתנו להם מקום לעוד תלמידים, הם יביאו אותם מכל קצוות ירושלים.

בילי לוין: אני מאוד חוששת שהרבה דברים שהיום קיימים בשכונת גילה, כבר לא יהיו קיימים.

בילי לוין: אני חוששת מסגירת כבישים ומהעובדה שבגלל ירידת ערך הדירות בגילה בגלל הירי, אוכלוסיות חרדיות יגיעו הנה, ואז הרבה מאוד תושבים ותיקים ומבוססים יברחו מהשכונה.

בילי לוין: כאשר מחליטים החלטה כזו מבלי לשתף את ההורים והמורים, ומבלי לקחת בחשבון את המכלול של התוצאות, זה לא לעניין.

אתי בנימין: אנחנו בארגון ההורים של ירושלים קיבלנו פנייה ממר רונן גלעד לפני 3 שבועות, ומייד נרתמנו לסייע.

אתי בנימין: היתה לנו ישיבה עם הגברת שלבי שתוכננה לנושאים אחרים, אבל מפאת חשיבות הנושא החלטתי שאנחנו משנים את סדר היום ומכנסים את הנושא של סגירה, פתיחה ואחידות בתי הספר ומעורבות ההורים בתהליך קבלת ההחלטות.

אתי בנימין: אני חושבת שהגיע הזמן שבמנח"י יפסיקו לעבוד בצורה חובבנית.

אתי בנימין: לא ייתכן שתתקבל החלטה לסגור, לפתוח או לאחד בית ספר, או כל החלטה אחרת הקשורה לבתי הספר, מבלי לשתף את ההורים.

אתי בנימין: ברגע שעולה איזשהו רעיון על שולחנו של מנח"י, יש לזמן באופן מיידי את ועדי ההורים, את הנהלת בית הספר ואת ארגון ההורים העירוני, כדי שהם יהיו חלק מתהליך קבלת ההחלטות.

אתי בנימין: לא יעלה על הדעת שחודשיים לפני תום השנה יודיעו כי סוגרים בית הספר ומעבירים את הילדים למקום אחר.

אתי בנימין: מדובר פה בילדים ולא בחפצים.

אתי בנימין: לא יעלה על הדעת דבר כזה, בייחוד כאשר מדובר בכיתות המקדמות.

אתי בנימין: חייבים ללכת לצעד כזה בתהליך מסודר ולקבל החלטה ביחד עם ההורים והנהלת בית הספר.

אתי בנימין: חייבים לעשות תהליך מסודר של שנה לפחות בשיתוף יועץ ארגוני, פסיכולוגים ואנשי מקצוע אחרים.

אתי בנימין: אנחנו ניתן תמיכה מלאה לוועד ההורים של בית הספר הזה ונגבה אותם בכל מהלך שהם יעשו מלב אלימות.

אתי בנימין: אנחנו דורשים תהליך מסודר עם לוח זמנים, עם שקיפות מלאה, בשיתוף גורמים מקצועיים וקביעת מפגש עם כל נציגי הארגונים.

אתי בנימין: אנחנו לא מוכנים שייעשה צעד מבלי לשתף את כל הגורמים המדוברים.

יואב קריים: אני אתחיל בהתייחסות למבנה, כי מהכסא שאני יושב עליו המבנה הוא דבר מאוד חשוב.

יואב קריים: זה מאוד נדיר במדינת ישראל שיש מבנה שסידורי הנגישות בו מספקים את הילד הנכה ואת הוריו, ועל כן חשוב שהמבנה הזה יישאר בית ספר גם בשביל ילדים נכים אחרים.

יואב קריים: כל עוד מדינת ישראל לא יצרה תוכנית להנגשת בתי הספר, אז ראוי שלפחות מה שיש יישמר.

יואב קריים: תהליך ההשתלבות של ילד מהחינוך המיוחד, הוא תהליך מאוד מורכב וקשה לא רק לילד המתמודד עם מוגבלות, אלא גם לסביבה הקולטת.

יואב קריים: נוצרה פה סיטואציה של בית ספר שמאפשר לילדים האלה להיות חלק מלא מבית הספר.

יואב קריים: הם מרוצים והילדים וההורים של הילדים הבריאים מרוצים גם כן.

יואב קריים: נוצרה פה הזדמנות שהראויה לחיקוי ולא לסגירה.

יואב קריים: בזמן שמדברים פה על חוק השילוט ובזמן שהמערכת משחקת עם החוק הזה ולא רוצה לקיים אותו כמו שצריך, היא גם לוקחת דוגמה חיובית והורסת אותה.

יואב קריים: זה נראה לי מאוד לא הגון ומאוד לא חינוכי.

מרי דן-גור: לי יש 3 בנים שלמדו בבית הספר הזה.

מרי דן-גור: אני יודעת שאם בית הספר הזה יאוחד, אני לא אשלח את הבן שלי ללמוד בבית הספר גילה ב', אלא אני אעבור שכונה.

מרי דן-גור: מה שיקרה זה שיישארו התלמידים החלשים בגילה ב'.

מרי דן-גור: יישאר בית הספר שבו אולי מספר התלמידים יהיה גדול, אבל יישארו בו ילדים חלשים.

מרי דן-גור: אם משרד החינוך רוצה לעשות הבראה לשכונה ולא להתייחס לילד שלי כמו אל כבש שצריך לעבור למקום אחר, כיוון שצריך לפנות קירות בשביל תלמידים אחרים שיגיעו בהסעה ממקום אחר.

מרי דן-גור: הם יתרווחו להם ב-18 כיתות, ואנחנו נצטרך להצטופף במבנה צפוף.

אילן שלגי: את מעידה על עצמך שתעברי שכונה.

רונן רגב: בתי ספר איכותיים משנים דמוגרפיה.

בילי לוין: היא לא היחידה.

בילי לוין: שמענו את זה מהרבה הורים.

טלי זאבי: אף אחד לא הודיע להורים שרשמו את ילדיהם לכיתה א' שבית הספר עומד להיסגר.

טלי זאבי: הם מרגישים מאוד מרומים ולא יודעים למי לפנות.

טלי זאבי: אנחנו לא מפונקים.

טלי זאבי: אנחנו יודעים שיש קשיים כלכליים ושנדרשת תוכנית הבראה בגילה.

טלי זאבי: גילה סבלה מדלדול לאחר תקופת הירי, ולמרות שיתוף הפעולה עם מנח"י והמינהלת לא נעשה שום דבר להחזיר את גילה למפה.

טלי זאבי: אני רוצה להזכיר שליד בית הספר יש שני גני חובה שמכילים 70 ילדים, שנמצאים במרחק הליכה של כמה צעדים מבית הספר.

טלי זאבי: הם שותפים שלנו קבועים בטקסי יום הזיכרון ובביקור בכיתה א'.

טלי זאבי: כיוון שלא מעודדים את גילה ד', יש דלדול.

אילן שלגי: לפי הנתונים שיש בידי, ישנם 3 גני ילדים.

רונן רגב: יש 4 גנים.

אילן שלגי: לפי הנתונים שלי יש 3 גנני ילדים שמסונפים לגילה ד', שיש בהם 93 ילדים שמיועדים לכיתה א' בשנה הבאה.

רונן רגב: יש גן נוסף של גילה ה.

רונן רגב: בסך הכל יש 120 תלמידים.

30700: מישהו בפקידות החליט שאלה מסונפים לאלה.

טלי זאבי: אני חושבת שאם רוצים לעשות תוכנית הבראה, הדבר אפשרי.

טלי זאבי: לוועד ההורים יש כח ונדרש שיתוף פעולה של מנח"י והמנהלת.

טלי זאבי: גילה ד' היתה שכונה משגשגת.

טלי זאבי: אני מאוד אוהבת את בית הספר.

טלי זאבי: הילד הראשון שלי לומד שם, ואני מתכננת גם הלא שילדיי ילמדו שם.

טלי זאבי: גם מבחינה כלכלית זה לא נכון לעשות זאת.

טלי זאבי: התקציבים עדיין ימשיכו להינתן פר ראש.

בילי לוין: אני רוצה להוסיף, שמבחינה כלכלית בית הספר מחזיק את עצמו יפה.

יוסי שריד: למערכת החינוך ולמנח"י יש טבע כזה, שאם יש משהו שהוא טוב, מנוי וגמור לפגוע בו.

יוסי שריד: יש המון בעיות והמון מוסדות בעייתיים ובמקום לעסוק בהם, תמיד יש כשרון מיוחד לאתר מוסד שהוא, באופן יחסי, מוסד טוב, ולהוציא לו את הנשמה.

יוסי שריד: אני אף פעם לא הבנתי את המדיניות הזו, ואני גם לא מבין אותה עכשיו.

יוסי שריד: אנחנו לומדים על בית הספר הזה באמצעותכם.

יוסי שריד: על פי עדות המורים וההורים, אנחנו מבינים כי זה בית ספר שבעיניהם נחשב בית ספר טוב.

יוסי שריד: בהיותי שר חינוך, אמרתי שאני חושב שגיליתי שיטה לחבב את בית הספר על התלמידים ועל ההורים, והיא שאני אודיע בבוקר לבית הספר שאני עומד לסגור אותו, ומיד אחר כך ההורים והתלמידים יעלו על הבריקדות נגד הסגירה.

יוסי שריד: פתאום, הם יגלו כמה הם אוהבים את בית הספר.

יוסי שריד: אני אומר את זה כי לא קרה לי שהודיעו על סגירת בית ספר, ולא היתה התקוממות על כך.

יוסי שריד: פתאום מגלים בבית הספר כל מיני יתרונות שמשום מה לא גילו אותם קודם.

יוסי שריד: את זה אני אומר באופן מעט משועשע ואירוני.

יוסי שריד: פה אני מבין שהגורמים הנוגעים בדבר טוענים שבית הספר הזה מתייחד לטובה מבחינת ההישגים של התלמידים.

רונן רגב: הוא גם הוגדר כך על ידי מנח"י.

יוסי שריד: זה יתרון אחד שצריך לזקוף לזכותו של בית הספר.

יוסי שריד: יתרון אחר, גדול מאוד, שמבחינתי זה היה לא פעם שיקול מכריע, הוא השילוב של החינוך המיוחד.

יוסי שריד: אני זוכר שהציעו לי לסגור בית ספר בשם "יד המורה", שהוא בית הספר יותר קטן מבית הספר הזה.

יוסי שריד: אף על פי זה, אנטי לא סגרתי את בית הספר "יד המורה", כיוון שהיה שם שילוב של החינוך המיוחד בצורה מופתית.

יוסי שריד: בשבילי זו נקודה מכרעת.

יוסי שריד: מבית ספר שנחשב בעבר לבית ספר לא מי יודע מה, הוא הפך לבית ספר אהוב מאוד.

יוסי שריד: אני חשבתי שאם יודעים בבית הספר הזה לקלוט ילדים במצב מאוד קשה של צרכים מיוחדים, אז אסור לסגור אותו.

יוסי שריד: אני רוצה להעיר הערה כללית לגבי בתי הספר, גודלם והשיקול הכלכלי.

יוסי שריד: יש הרבה חומר מחקרי שקשור בגודלם של בתי הספר ביחס לאיכותם.

יוסי שריד: אני לא יודע מהם השיקולים ל מנח"י, אבל הם מוגדרים כשיקולים כלכליים והם לגיטימיים.

יוסי שריד: עם זאת, אנחנו מופקדים בראש ובראשונה על חינוך ולא על חיסכון.

יוסי שריד: על פי כל החומר המחקרי שאני מכיר, בית ספר קטן הוא לא בית ספר טוב.

יוסי שריד: הוא יכול להיות בית ספר טוב, אבל על פי התנאים האובייקטיביים בית ספר קטן מדי הוא בעמדת נחיתות לצד בית ספר יותר גדול.

יוסי שריד: המחשבה הרומנטית, האומרת שבית הספר שיש בו אינטימיות ומשפחתיות הכולל 100 תלמידים הוא בית ספר טוב, איננה נכונה, כיוון שיש מגבלה של משאבים ושל כוח אדם.

יוסי שריד: נשאלות כל מיני שאלות שמכוונות כלפי מנח"י, שיקול הדעת שלו ואמות המידה שלו.

יוסי שריד: אני חושב שהמדדים ואמות המידה שעל פיהם מתנהלים, חייבים להיות מאוד הוגנים, כך שכאשר הם נחשפים כל אדם מבין למה.

יוסי שריד: בדרך כלל יש מעט מאוד מערכות ומסגרות במדינת ישראל שמתנהלות על פי אמות מידה הוגנות-אוניברסליות שמדברות בעד עצמן.

יוסי שריד: ציינו פה כי יש בית ספר של 51 תלמידים, ומשרד החינוך אומר עכשיו הוא לפני סגירה.

יוסי שריד: אני שואל למה עכשיו?

יוסי שריד: על פי אותה הגדרה שהזכרתי קודם, זה בית ספר רע.

יוסי שריד: זה לא בית ספר שיש בו זכות קיום, גם אם יש בו אנשים טובים.

יוסי שריד: למה מנח"י לא סגרה אותו עד היום?

יוסי שריד: אין לי מושג.

יוסי שריד: אם עובדים על פי אמות מידה הוגנות והגיוניות, בית הספר הזה היה צריך להיסגר מזמן.

יוסי שריד: הוא לא נסגר רק עכשיו משום שזה מתחייב מהמציאות, אלא נסגר רק עכשיו כי היו גורמים, גם פוליטיים, שלא נתנו לו להיסגר.

יוסי שריד: לכן, כאשר הורים מגילה ד' מקבלים החלטה כזו, הם חשדניים.

יוסי שריד: חשדנות היא האויב הכי גדול של היכולת לנהל מדיניות.

יוסי שריד: אמון ואמינות הם הכלי מספר אחד ליכולת לנהל מדיניות.

יוסי שריד: אם מאמינים לך, אתה יכול לעשות הרבה דברים קשים, ואם לא מאמינים לך, לא תוכל לעשות אפילו דברים קלים.

יוסי שריד: לבית ספר גילה ד' עומדים כמה יתרונות, ולכן השאלה הנשאלת, היא למה דווקא רוצים לסגור אותו.

30700: כי זה מתאים לקומבינה.

יוסי שריד: נכון.

יוסי שריד: כנראה שזה מתאים לאיזו קומבינה.

יוסי שריד: הדברים מוכרחים לדבר בעד עצמם, והסגירה הזו לא מסבירה את עצמה.

יוסי שריד: זו הבעיה.

משה בן שושן: במבנה הישן של חב"ד יש 190 תלמידים שהולכים לעבור לבית הספר "הרואה" ולא לגילה ד'.

משה בן שושן: צריך לדייק בדברים.

יוסי שריד: אני גורס כגרסתה של סגנית המנהלת.

יוסי שריד: אני חושש שמדובר בהסעות של תלמידים מחוץ לשכונה.

יוסי שריד: אין בעיה לרשתות האלה להסיע תלמידים.

יוסי שריד: לי אין שום דבר נגד חינוך כזה או אחר.

יוסי שריד: חיים בשכונה הזו דתיים וחילונים בנעימים.

יוסי שריד: אני אומר כי אם יש איזשהו סטטוס-קוו בשכונה, שהוא לרוחם של התושבים, ויש משהו שעלול לערער אותו, לא רצוי לעשותו.

יוסי שריד: כמו שלא רצוי לתקוע, כמו עצם בגרון, מוסד חילוני בתוך שכונה דתית, גם לא רצוי להפך.

יוסי שריד: אין לי שום דבר נגד חב"ד, אבל אני חושב שהם צריכים ללכת למקום מתאים יותר.

יוסי שריד: אני לא נכנס לשאלת ה"איך", כי אם מודיעים על סגירה של מוסד בפסח, אז ה"איך" פגום מיסודו.

יוסי שריד: אני חושב שיתרונותיו של בית הספר הזה צריכים לעמוד לו.

יוסי שריד: אני מבין שהסגירה לא עומדת על הפרק בשנה הזו.

אילן שלגי: לפי דברי ההורים, דורשים מהם לחתום על הסכמה כי בית הספר ייסגר בשנה הבאה כתנאי לקיומו השנה.

יוסי שריד: אני לא מציע למישהו לחתום.

יוסי שריד: אני לא מקבל את השיטה הזו.

רונן רגב: אנחנו לא חותמים.

אילן שלגי: זה גם לא חוקי.

רונן רגב: אני גם לא מוסמך לחתום בשם 250 הורים.

אילן שלגי: בוודאי.

30700: עצם ההודעה גם יוצרת דינמיקה שלילית.

30700: מי ילך לרשום את הילד שלו לבית הספר שעומד להיסגר?

יוסי שריד: יו"ר המינהלת בישר לנו שאין כבר דרישה כזו, אז אולי תופתעו לטובה.

משה בן שושן: גם לא תהיה דרישה כזו.

יוסי שריד: אם בכל זאת ידרשו מכם לחתום, אל תחתמו.

רונן רגב: חה"כ שריד, אנחנו נרצה מאוד את עזרתך בנושא, כיוון שאני כבר לא מאמין לעיריית ירושלים.

יוסי שריד: אין לנו היום כבר הרבה כוח להשפיע, אבל במידת יכולתנו הצנועה אנחנו נעזור.

אילן שלגי: ד"ר רובינשטיין, לפי הנתונים שקיבלנו ממך, נאמר כי אתם מתכוונים לדרוש מההורים חתימה כדי שלא תסגרו את בית הספר השנה, ואם הם לא יחתמו, תסגרו אותו השנה.

חיים רובינשטיין: מנח"י עדיין חושבת שצריך לאחד את שני בתי הספר האלה.

חיים רובינשטיין: אנחנו חשבנו שבמשך 5 חודשים, ממרץ ועד תחילת ספטמבר, ניתן לעשות את התהליך הזה, כך שבשנה הבאה ניתן יהיה להשקיע בבנייה ובצמיחה של בית הספר המאוחד.

חיים רובינשטיין: כיוון שפנו אלינו הורים שטענו שזה מהר מדי, דחינו את זה.

חיים רובינשטיין: בישיבה שנערכה בוועד ההורים המרכזי, ישיבה שבה לא הייתי נוכח כיוון שהייתי במילואים, הבנתי כי ההורים אמרו כי הם מבינים שהתהליך הזה הוא מחויב המציאות, אבל הם רוצים שהוא יהיה יותר איטי ומבוסס.

חיים רובינשטיין: הנהלת מנחי"י אמרה כי היא מוכנה ללכת איתם לתהליך המשותף הזה במשך שנה וחצי, כאשר כל הצעדים ייעשו במשותף עם ועד ההורים של שני בתי הספר ועם צוות של בית הספר.

קריאה: גסיסה יותר איטית.

חיים רובינשטיין: אני חשבתי שהתהליך המהיר ימנע גסיסה איטית.

חיים רובינשטיין: אני חשבתי שזה יותר נכון לעשות את התהליך מהר.

אילן שלגי: עדיין לא השבת לשאלתי.

אילן שלגי: האם אתם דורשים מהם לחתום על איזושהי התחייבות?

חיים רובינשטיין: אני אומר שאנחנו רוצים לעשות תהליך משותף עם ועד ההורים, ועל כן אנחנו מבקשים שוועד ההורים ייפגש איתנו ויקבל מחויבות ללכת איתנו לתהליך.

חיים רובינשטיין: האקט הוא לא החתימה העצמה.

חיים רובינשטיין: המטרה היא לקבל מחויבות של ההורים ללכת איתנו בתהליך הזה.

30700: האם אתה רוצה שהם ילכו איתך לתהליך שהמטרה שלו מוגדרת מראש?

אילן שלגי: האם אתה מבין שמר גלעד, יו"ר ועד ההורים, והגברות הנכבדות אינם מוסמכים להתחייב בשם כל ההורים?

חיים רובינשטיין: אני דיברתי על מחויבות להיכנס לתהליך המשותף.

30700: כאשר המטרה ברורה מראש, מדובר בהכתבה ולא בתהליך.

חיים רובינשטיין: מי שמקבל החלטות על פתיחת בתי ספר וסגירת בתי ספר, זו הרשות המקומית.

30700: היא מכתיבה את צעדיה.

30700: היא לא משתפת את התושבים.

חיים רובינשטיין: אופי התהליך מבדיל בין הכתבה לעבודה משותפת.

אילן שלגי: מה הפתרון שלכם ל-3 הכיתות המקדמות?

חיים רובינשטיין: הם תקבלנה פתרון.

אילן שלגי: האם כולן תקבלנה פתרון בגילה ב', או שהן תפוצלנה?

חיים רובינשטיין: אני עוד לא יודע.

אתי בנימין: אתם לא יכולים להחליט שאתם מאחדים שני בתי ספר, כאשר אתם עוד לא יודעים מה הסיכום לגבי הכיתות המקדמות.

חיים רובינשטיין: אתם דיברתם על הכתבה.

חיים רובינשטיין: אנחנו לא רוצים להכתיב, ועל כן גם הגורל של הכיתות המקדמות יהיה חלק מהתהליך המשותף.

אילן שלגי: כאשר אתה חשבת לסגור בעוד חודשיים את בית הספר, לאן חשבת שילכו 36 תלמידים שנמצאות היום ב-3 הכיתות המקדמות בבית הספר?

חיים רובינשטיין: כאשר דיברתי על כך עם ההורים בחודש מרץ, הצעתי להם ללכת לתהליך משותף.

מרי דן-גור: לא נכון.

אינה אורזך: אני הייתי באותה ישיבה עם מר רובינשטיין.

אינה אורזך: אולי יש נתונים שמר רובינשטיין לא מכיר.

אינה אורזך: 90% מתלמידי הכיתות המקדמות הם תושבי גילה.

אינה אורזך: לכן, אני חושבת שמן הראוי שהם אלה שילמדו בתוך גילה ולא תלמידי חב"ד שיבואו מחוץ לגילה.

אינה אורזך: במידה ויתקיים האיחוד הכיתה המקדמת של גילה ב' תישאר, ו-3 הכיתות המקדמות של גילה ד' יפוזרו בכל ירושלים.

אינה אורזך: זאת אומרת שאנחנו מופלים לרעה.

אינה אורזך: זאת התשובה שקיבלנו.

אילן שלגי: זה נתון מדאיג.

אילן שלגי: אני לא העליתי על דעתי שהם יפוזרו בירושלים.

אינה אורזך: זו היתה ההחלטה של מנח"י.

אילן שלגי: ד"ר רובינשטיין, איך ייתכן שהגברות האלה יודעות דברים שאתה לא יודע?

חיים רובינשטיין: אני לא יודע.

אילן שלגי: מאיפה המידע שלכן, שהכיתות המקדמות תפוצלנה?

מרי דן-גור: מר רובינשטיין אמר לנו זאת.

אילן שלגי: הוא לא זוכר את זה.

חיים רובינשטיין: אני אמרתי כי מהרגע שנתקבלה ההחלטה לסגור את בית הספר, אני מעוניין לעשות את התהליך הזה ביחד עם ההורים.

אילן שלגי: יש פה סכנה שמרוב כוונות טובות ילדים מתוך השכונה, שהם ילדים מוגבלים, יצטרכו לנסוע מחוץ לשכונה, ואילו ילדים אחרים, שאינם מתאימים למרקם של אוכלוסיית השכונה, יגיעו בהסעה פנימה.

אילן שלגי: האם זה ייתכן לדעתך?

יוסי שריד: שלא לדבר על כך שזה יעלה פי שניים מהחיסכון.

בילי לוין: מר רובינשטיין אמר שדובר על תהליך של 5 חודשים.

בילי לוין: כאשר הודיעו לנו על כך זה היה ערב פסח, בדיוק שכולם יצאו לחופשה.

בילי לוין: בחופש הגדול שוב כולם בחופשה.

אורה פלקס: למרות שההחלטה על פתיחה וסגירה של בתי ספר היא החלטה של מנח"י, מנח"י משתפת בתהליך את אנשי משרד החינוך, ואני מייצגת את משרד החינוך.

אורה פלקס: נאמרו כאן הרבה דברים חשובים, ואני חושבת שבהחלט אפשר היה גם לתקן את התהליך.

אורה פלקס: מנח"י מקבלת חלק ניכר מהביקורת.

אורה פלקס: יחד עם זאת, אני רוצה להאיר את עיני המשתתפים לגבי כמה נתונים שהוצגו כאן בצורה שטחית, וצריך לקחת אותם בחשבון בהמשך התהליך.

אורה פלקס: הוצגו כאן כמה נתונים לגבי בתי ספר עם מספר נמוך יותר של תלמידים.

אורה פלקס: מאחורי כל בית ספר יש סיפור, ועל כן המספרים כשלעצמם לא אומרים שום דבר.

אורה פלקס: לדוגמא, בית ספר "יד המורה", היה בית ספר שכבר אין לו זכות קיום מבחינת מספר התלמידים, ובכל זאת היה רצון לשמור עלי כבית ספר ממלכתי יחיד בשכונה, והפתרון היה שילוב עם החינוך המיוחד.

יוסי שריד: השיקול לא היה זה.

אורה פלקס: השיקול הראשוני היה לשמור על בית ספר ממלכתי בשכונה, אבל מאחר ולא היו מספיק ילדים והיה רעיון נהדר של שילוב החינוך המיוחד, הוא צמח והיום הוא בית ספר שיכול להוות מודל.

אורה פלקס: תושבי השכונה צריכים להיות ערים לכך שמתרחש תהליך בשכונה ומסביב לה.

אורה פלקס: בשכונה שלנמצאת ליד, הר חומה, נפתח בית ספר חדש.

אורה פלקס: בית ספר הזה יהיה בית ספר של שתי כיתות בכל שכבה, כי זו שכונה צומחת.

אורה פלקס: בשכונת גילה קורה מה שקורה בחלק גדול משכונות ירושלים הותיקות.

אורה פלקס: אפילו בחלקים מפסגת זאב זה קורה, התמעטות מספר הילדים.

אורה פלקס: בשיחות שקיימנו עם מנהלות בתי הספר בשכונת גילה, המנהלות בעצמן ציינו את העובדה שיש בית ספר אחד יותר מדי בשכונה.

אתי בנימין: מתי זה היה?

אורה פלקס: לא רק השנה, אלא גם בשנה שעברה ובשנה שלפני כן.

אורה פלקס: מנהלות בתי הספר פנו אל הפיקוח ואל מנח"י באמירה הזו.

אורה פלקס: למה דווקא בית ספר גילה ד'?

אורה פלקס: כמובן שאף אחד לא חשב שבית הספר גילה ד' הוא בית ספר גרוע ובגלל זה צריך לסגור אותו.

אורה פלקס: השיקולים היו שיקולים מורכבים שחשבתי שהוצגו בפניכם.

יוסי שריד: אנחנו לא שמענו פה על שום שיקול, לא מורכב ולא פשוט.

חיים רובינשטיין: אתנה נכנסת אחרי דבריי.

אורה פלקס: חיים הציג את הדברים.

יוסי שריד: אני נכנסתי כעבור 3 דקות, ועד לרגע זה לא שמעתי נימוק.

אורה פלקס: התהליך הזה של התמעטות מספר הילדים, איננו תלוי אך ורק בעניינו של בית הספר.

אורה פלקס: הוא תלוי בהרבה גורמים.

אורה פלקס: להערכתי, זה גם יקרה בשנה הבאה ואנחנו יודעים כמה ילדים יהיו בכיתות א'.

מרי דן-גור: לאן ילכו 310 הילדים בגני החובה?

אורה פלקס: אני שואלת לאן הם הלכו בשנה שעברה ולאן הם הלכו השנה.

אורה פלקס: בתשס"ד לא הודיעו שבבית הספר נסגר.

אורה פלקס: אני חושבת שאם בית הספר רוצה לפעול ולצמוח, הוא צריך לייצר איזשהו רעיון שיביא לצמיחה.

יוסי שריד: לא שמענו שבית הספר במשבר.

יוסי שריד: האם את סבורה שבית הספר הוא במשבר.

אורה פלקס: הסיטואציה כרגע היא סיטואציה של משבר.

אילן שלגי: המשבר נוצר בגלל ההחלטה השרירותית הזו.

30700: האם יש בעיה עם הילדים בבית הספר או עם ועד ההורים והמורים?

30700: האם לפני ההחלטה בבית הספר היה משבר?

בילי לוין: לא היה שום משבר.

אורה פלקס: בית ספר שהולך ומתפתח כבית ספר של כיתה אחת בשכבה, איננו בית ספר במצב בריא.

אילן שלגי: בבית הספר הזעה יש 3 כיתות של החינוך המיוחד.

אילן שלגי: אני משער שבבית הספר יש אוירה מיוחדת היות ויש צוות של 3 כיתות.

אילן שלגי: האם זה רצוי שהכיתות האלה תפוצלנה?

אורה פלקס: זה בוודאי לא רצוי.

יוסי שריד: את אומרת שהיו שיקולים מורכבים.

יוסי שריד: נניח שיש 4 בתי ספר בגילה וצריך לסגור אחד מהם, האם עצם העובדה, מבחינתך כאשת חינוך, שבבית ספר אחד יש 3 כיתות של חינוך מיוחד, לא הופכת את בית הספר הזה לאחרון בתור לאיחוד?

אורה פלקס: לא ראשון ולא אחרון.

אורה פלקס: תנאי נגישות הם תנאים שניתן לבצע אותם בכל בית ספר.

אורה פלקס: גם בבית הספר הזה לא היו תנאי נגישות.

30700: ניתן, אבל אין תקציב.

יוסי שריד: ניתן והם אינם.

יוסי שריד: אורה פלקס: ניתן לעשות את אותו מאמץ גם בבית ספר אחר.

יוסי שריד: אני לא מדבר רק על הצד הפיזי.

יוסי שריד: אם היו מביאים בפני 4 בתי ספר והיו אומרים לי שצריך לסגור בית ספר אחד, והייתי יודע שבבית הספר הזה יש 3 כיתות מקדמות עם 36 ילדים, הייתי אומר שהוא יהיה אחרון בתור.

יוסי שריד: עד עכשיו עוד לא שמעתי נימוק אחד מדוע לסגור דווקא את בית הספר הזה

30700: שיקולי המערכת.

אורה פלקס: זה בוודאי שיקולי המערכת.

יוסי שריד: מהם שיקולי המערכת?

אורה פלקס: חיים הציג את השיקולים.

יוסי שריד: מה הוא הציג?

יוסי שריד: הוא אמר שיש בית ספר אחד קטן ולכן רוצים לאחד אותו עם עוד בית ספר קטן אחר.

יוסי שריד: אני שואל שאלה אחרת.

יוסי שריד: לפי סדר העדיפויות, כפי שאני כאיש חינוך רואה אותו, למה זה ראשון?

חיים רובינשטיין: אנחנו מאחדים.

יוסי שריד: כאשר מאחדים בתי ספר, אחד נסגר והשני גדל.

אילן שלגי: ד"ר רובינשטיין, אל תזלזל באינטליגנציה שלנו.

אילן שלגי: מדוע אתם רוצים לסגור את ד' ולא את ב' או א'?

חיים רובינשטיין: בית ספר גילה א' נמצא באזור אחר של גילה.

אילן שלגי: מדוע ד' ולא ב'?

חיים רובינשטיין: בגלל שיקול אחד בלבד, המבנה של ב' הוא יותר גדול.

אילן שלגי: אבל אתה לא מעביר לשם את 3 הכיתות של החינוך המיוחד.

חיים רובינשטיין: אני עוד לא החלטתי מה לעשות איתן.

מרי דן-גור: לא נכון.

יוסי שריד: האם אתה חושב שאנחנו יכולים לתת להחלטה כזו, כאשר אומרים לנו שהממונה על המערכת עוד לא נתן את דעתו באשר לילדים הכי חלשים בבית הספר?

חיים רובינשטיין: אני אמרתי שכל החלטה תיעשה בשיתוף עם בתי הספר.

אילן שלגי: אבל אתה הודעת להם בערב פסח שאתם סוגרים את בית הספר.

יוסי שריד: שיתוף הפעולה הוא בתנאי שיסכימו עם מה שאתה אומר.

יוסי שריד: גורלן של ה-3 כיתות הוא עניין מקצועי.

יוסי שריד: אני לא בטוח שזה עניין להסכמה עם הורים.

יוסי שריד: מי שסוגר צריך לבוא עם תוכנית.

פוריה ימין: אני מורה בכיתות החינוך המיוחד.

פוריה ימין: אני 11 שנים בבית הספר.

פוריה ימין: בית הספר שלנו הוא אחד מבתי הספר שיכולים לשמש דוגמא לשילוב הילדים בחינוך המיוחד.

פוריה ימין: הילדים האלה הם חלק אינטגרלי משכבה.

פוריה ימין: לא רואים בהם ילדים חריגים.

פוריה ימין: כל הפעילויות משותפות גם להם.

פוריה ימין: אני חושבת שלא רק שלא צריך לזרוק אותן, אלא צריך להביא עוד כיתות מקדמות, כמו שעשו בבית הספר "יד המורה".

יוסי שריד: כמה בתי ספר יש בארץ עם 15% ילדים בעלי צרכים מיוחדים?

יוסי שריד: למה דווקא את זה לסגור?

פוריה ימין: התלמידים שלנו אוהבים את בית הספר.

פוריה ימין: כאשר קיבלנו את ההודעה והצגנו אותה בפני התלמידים, הם נכנסו לחרדות מאוד קשות.

פוריה ימין: מדובר בילדים שגם ככה יש להם בעיות רגשיות.

פוריה ימין: לנתק אותם מסביבה שהם מכירים ולשים אותם בסביבה אחרת לחלוטין עם שכבה שהם לא מכירים, זה גרוע.

פוריה ימין: העלויות של הטיפולים הרגשיים שהם יצטרכו לקבל, תהיינה הרבה יותר גדולות מעלות של האחזקה של בית הספר הזה.

פוריה ימין: חבל שנציגת ההורים לא הגיעה והציגה בפניכם את הציורים של הילדים האלה.

יוסי שריד: כמה ילדים בעלי צרכים מיוחדים יש בבית הספר גילה ב'?

מרי דן-גור: כיתה אחת.

פוריה ימין: הילד הנכה נמצא בכיתה שלי כבר שנה שנייה.

פוריה ימין: בית הספר הותאם לצרכים שלו.

פוריה ימין: הוא היה אמור ללמוד בבית הספר גילה ב', אבל הוא לא הגיע לשם, כי אי אפשר היה להיערך עבורו מבחינה טכנית.

פוריה ימין: בית הספר שלנו עבר את כל השינויים כדי שהוא יוכל להיקלט אצלנו.

רונן רגב: הושקע בזה הרבה כסף.

יוסי שריד: בית ספר כזה, על פי השיקולים של ומערכת הערכים שלי, זוכה לעדיפות.

רחל כהן: אני עובדת בבית הספר מהשנה הראשונה שהוא הוקם כבר 19 שנים.

רחל כהן: ילדים וכסף הם שני דברים שונים לחלוטין.

רחל כהן: משנה לשנה אני מבינה שגם לילדים שאני מלמדת בחינוך הרגיל יש צרכים נוספים.

רחל כהן: 30% מהתלמידים שלנו מוגדרים כילדים שזקוקים לעזרה נוספת.

רחל כהן: אם אנחנו נביא אותם לבית ספר אחר, אנחנו נעצים את הקשיים שלנו, ואני לא יודעת אם יהיה כוח ויכולת לטפל בהם.

רחל כהן: כיתות קטנות הוא דבר הכרחי.

רחל כהן: אי אפשר להכניס 40 תלמידים לכיתה וללמד כמו לפני 50 שנה.

רחל כהן: היום הקשיים הם אחרים והילדים הם אחרים.

רחל כהן: אני שמעתי כי המינהלת מנסה לתת תשובות, אבל עדיין, הילדים האלה זקוקים לעזרה ולמורה.

רחל כהן: לפי מה שאנחנו מבינים, הסגירה תחזק את החזקים שממילא יש להם את היכולת ואת הקשרים להגיע לבית הספר "טלי".

יוסי שריד: בבית הספר "טלי" משלמים הרבה יותר.

חיים רובינשטיין: לא יתווסף אפילו ילד אחד לבית ספר "טלי".

אורה פלקס: המכסה מלאה.

אילן שלגי: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אילן שלגי: ועדת החינוך והתרבות תמהה על קבלת ההחלטות במשרד החינוך ובמנח"י לעניין סגירת בתי ספר, כפי המשתקף מהסוגיה של בית הספר הממלכתי גילה ד' בירושלים.

אילן שלגי: הוועדה סבורה כי תהליך סגירת בית ספר צריך שיהיה מתואם מראש עם ההורים, ומלווה על ידי גורמי מקצוע בתהליך מסודר ורב שנתי.

אילן שלגי: תמוה ביותר שמנח"י הודיעה להורים על כוונת הסגירה בסוף שנת הלימודים רק בערב פסח, ולא נמסרה כלל הודעה לילדי גני הילדים שכבר נרשמו לבית הספר, לשנת הלימודים הבאה.

אילן שלגי: מפתיע ביותר שלמורים בבית הספר לא נמסרה כלל הודעה על הסגירה.

אילן שלגי: הוועדה התרשמה כי פיזורן של 3 הכיתות המקדמות לבתי ספר שונים תפגע בתלמידיהן.

אילן שלגי: תשומת הלב מיוחדת שהילדים האלה מקבלים בבית ספר גילה ד', על ידי ריכוז צוות מקצועי ואוירה תומכת של כלל צוות בית הספר ותלמידיו, יש בה יתרון שאסור לאבדו.

אילן שלגי: הוועדה מצרה על הנזק שכבר נגרם לתלמידים האלה כתוצאה מההודעה בדבר כוונת הסגירה.

אילן שלגי: הוועדה שמעה מנציגי ההורים כי אם יימסר מבנה בית הספר למסגרת חרדית יגיעו אליו תלמידים מחוץ לשכונה, דבר שישנה את אופי השכונה, ורבים מהתושבים החזקים יעזבו אותה.

אילן שלגי: עוד מתברר, כי עלול להיווצר מצב בו בעוד ילדי החינוך המיוחד יצטרכו לנסוע ללמוד מחוץ לשכונה, יגיעו אליה בהסעות תלמידים חרדים מחוץ לשכונה.

אילן שלגי: הוועדה סבורה כי המשרד ומנח"י אינם רשאים לדרוש, כתנאי לדחיית סגירת בית הספר, חתימת ההורים על הסכמה לסגירתו בעוד שנה.

אילן שלגי: זהו מהלך כוחני ופסול ציבורית ומשפטית.

אילן שלגי: הוועדה קורת למנח"י לחזור בו מדרישה זו.

אורה פלקס: המשרד לא דורש חתימה.

אורה פלקס: אפשר למחוק את המילה "המשרד".

אילן שלגי: מבחינתי אתם עדיין אחראים על מנח"י.

אילן שלגי: אני ממשיך בדברי הסיכום.

אילן שלגי: הוועדה משוכנעת כי אין מקום לסגור את בית הספר גילה ד' בסוף שנת הלימודים תשס"ד, כי גם בשנה הבאה יש לשקול היטב אם דווקא זה הוא בית הספר שיש לסגור אותו בשכונת גילה.

אילן שלגי: הוועדה תחזור ותדון בנושא זה בשנת הלימודים הבאה.

יוסי שריד: אני מציע להוסיף, כי יתרונותיו של בית הספר, מבחינת איכויותיו הלימודיות ומבחינת הקליטה של ילדים בעלי צרכים מיוחדים צריכים לעמוד לזכותו כאשר באים לדון בשאלה, איזה בית ספר בגילה ייסגר.

30700: אותי מעניינת המדיניות.

30700: אני רוצה לראות מסמך כתוב של מנח"י.

אילן שלגי: אתה יכול להעלות דיון גם במועצת העיר.

אילן שלגי: אנחנו מאמינים שבית הספר לא ייסגר השנה, גם בעקבות ההחלטה של הוועדה הזו.

אילן שלגי: בשנת הלימודית הבאה אנחנו נבקש ממנח"י שיבוא אלינו ויציג נתונים וישכנע אותנו איזה בית ספר ראוי שייסגר.

אילן שלגי: יש לנו רושם שיהיה קשה לשכנע אותנו שדווקא זה בית הספר שצריך לסגור.

אילן שלגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.