ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 209, 2004-03-24 09:00

אילן שלגי: בוקר טוב, גבירותיי ורבותיי.

אילן שלגי: אנחנו בוועדה נוספת של ועדת החינוך והתרבות לנושא תשלומי הורים, כאשר אנחנו טרם נכנסים לדון במה יהיו התשלומים בשנה הבאה, אנחנו רוצים לדון בשאלה כיצד אנחנו מוודאים שהוראות החוק נשמרות, שהגבייה מתבצעת אבל מתבצעת כדי, ושהחריגות, ככל שקיימות, מטופלות על ידי משרד החינוך והתרבות.

אילן שלגי: הוועדה עסקה בנושא הזה רבות, גם במהלך השנה הזאת זו הישיבה השלישית של מעקב אחרי איך הדברים מתבצעים בשטח.

אילן שלגי: אני מאוד מקווה שמיד אחרי פגרת הפסח נתחיל לדון, מתוך תקווה שנאשר את תשלומי ההורים לשנה הבאה.

אילן שלגי: נמצא אתנו ח"כ צבי הנדל, סגן שרת החינוך ונציגו הבכיר של משרד החינוך היום בדיון.

אילן שלגי: אדוני סגן השרה, אם אתה רוצה תאר לנו את מצב האכיפה היום, או שאתה מעדיף שד"ר סמוכה יתאר את העניין.

צבי הנדל: בוקר טוב לכולם.

צבי הנדל: יש שני שותפים לעניין הזה: יו"ר ועדת חינוך וד"ר סמוכה.

צבי הנדל: אני משקיף מהצד.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: בבקשה, ד"ר סמוכה.

ד"ר יאיר סמוכה: אני שמח לארח כאן את המנהלים של תוכנית הבקרה שהגיעו מהשטח, אני אעביר להם את רשות הדיבור אחר כך, ברשותך, על מנת שהדיווח יהיה אותנטי.

ד"ר יאיר סמוכה: מי שממונה על תשלומי הורים בארגון ההורים הארצי, גב' שרה חברוני, הודיעה לי בשמחה שבבדיקות שנעשו 90% מבתי הספר נוהגים כשורה.

ד"ר יאיר סמוכה: יש לזה חיזוק נוסף, נשלח מכתב של הכנסת עם עשרה מקרים שהגיעו וטופלו בצורה פנטסטית - בית הספר תיקן ופרסם דרישת תשלומים חדשה התואמת את הנהלים.

ד"ר יאיר סמוכה: זה נעשה ב-9 מתוך 10 בתי ספר, בבית הספר העשירי פשוט הייתה טעות כלשהי, אני מניח שלכן מדובר ב-90%.

ד"ר יאיר סמוכה: המצב הרבה יותר טוב, אבל בעיקר בזכות המודעות של ההורים.

ד"ר יאיר סמוכה: ההורים יודעים מה אפשר לדרוש מהם ואת זה הם משלמים.

ד"ר יאיר סמוכה: במקרים רבים הם מוכנים לשלם הרבה יותר ממה שדורשים מהם, זו זכותם אם זה רצונם ואנחנו כמובן מכבדים את זה.

ד"ר יאיר סמוכה: אני מבקש שהוועדה תקיים דיונים רבים ככל האפשר בנושא.

ד"ר יאיר סמוכה: בשנה שעברה אישרנו את טבלת תשלומי ההורים במאוחר, זה גרם להרבה מאוד בעיות והייתה מבוכה גדולה.

ד"ר יאיר סמוכה: יש עלינו לחץ עצום עכשיו מבתי הספר.

קריאה: יו"ר הוועדה הבטיח לנו שהשנה נעשה את זה מוקדם, חשבתי שהם ערים לזה.

אילן שלגי: אני שלחתי מכתב לשרה ב-16 בפברואר ואמרתי שרצוי כי כבר בחודש מרץ נקיים דיון ראשון לעניין אישור התשלומים, וכן אני אומר שמאחר והמדד ירד, ואתמול למדנו על ירידה נוספת במדד, נראה לי כי ראוי שהתשלומים יפחתו לפחות כשיעור ירידת המדד בין חודש אפריל 2003 לאפריל 2004.

אילן שלגי: "אם תציעי להפחית את התשלומים מעבר לשיעור ירידת המדד אתמול גם בכך".

אילן שלגי: בינתיים הייתה גם הפחתה של המע"מ באחוז אחד.

אילן שלגי: אני לא קיבלתי תשובה על המכתב הזה.

קריאה: המכתב כתוב אבל השרה לא הספיקה לחתום, אני יכולה להגיד לך מה כתוב שם.

אילן שלגי: אין מכתב, אני אמרתי שמיד אחרי הפגרה נתכנס לדון בנושא שוב.

אילן שלגי: דרך אגב, אני מוכן גם לעשות את זה במהלך פגרת הפסח.

אילן שלגי: טוב שהנושא הגיע למודעות ההורים, אולי גם "באשמתנו", עם או בלי מירכאות.

ד"ר יאיר סמוכה: אני התחלתי בזה.

ד"ר יאיר סמוכה: 'יהללך זר'.

אילן שלגי: זה בהחלט נושא שאני חושב שמחובתה ומתפקידה של הוועדה הזו לעורר תשומת לב לגביו כל עוד קיימים תשלומי הורים, ואנחנו בעד ביטולם.

אילן שלגי: אני אפילו הגשתי הצעת חוק כזאת, שאני לא יודע מה הסיכויים שלה לעבור אבל היא קיימת.

קריאה: אני אצביע בעדה.

אילן שלגי: הצעת החוק אומרת שנאמץ בכלל את דו"ח ועדת לנגרמן, אבל עד שיגיעו "ימות המשיח" האלה כנראה שבוודאי בשנה הקרובה נמשיך לעסוק בנושא הזה.

אילן שלגי: אני שמח לשמוע מפיך, ד"ר סמוכה, שגב' חברוני הודיעה שיש מעט חריגות.

אילן שלגי: דרך אגב, גם בעבר היו מעט חריגות, אלא שאותו מעט חריגות היה מאוד מתריס, המשרד לא הצליח למנוע את זה והייתה תחושה ש'בימים ההם אין מלך בישראל ואיש הישר בעיניו יעשה'.

אילן שלגי: עכשיו, אחרי שסוף סוף קיימות חוליות הביקורת, או הבקרה, איך שאתם קוראים להם, אני מאמין שהמצב ישתפר.

אילן שלגי: הייתה פה המנכ"לית בחודש יולי ודיברה על הקמת 70 חוליות.

אילן שלגי: מתוך הנייר שהכין הממ"מ אני מבין שיש 9 או 10, מה גם שהוספו להם משימות נוספות לנושא הזה, אבל אני יודע שהיו קיצוצי תקציב ואני מאמין שזו רק ההתחלה.

אילן שלגי: תכף נשמע גם מהאדונים שמטפלים בנושא בפועל.

אילן שלגי: אני הייתי מאוד מוטרד משני דברים - אחד, שבנייר שהכין הממ"מ כתוב שבחלק מהפניות לבתי הספר, ליתר דיוק בשתי פניות, היה סירוב.

אילן שלגי: כלומר, היו מנהלים שאמרו, כך אני מנחש, "תקפוץ לי".

אילן שלגי: אחת הפרשות שהעברתי אליך, ד"ר סמוכה, זו הפרשה של העיר יבנה, שפה זו לא חריגה של בית ספר אלא של עיר, שם התנו רישום בתשלום, ממש במנוגד לחוק.

אילן שלגי: זה לא מנוגד לאיזושהי פרשנות לא ברורה של החוק, אלא לסעיף מפורש בחוק.

אילן שלגי: שלחו להורים חוזר שאומר: "נא לבוא לשלם", כשצירפו להם שורה: "תראה ששילמת 228 שקלים", כלומר אם אתה רוצה לרשום את הילד שלך לגן חובה אתה צריך להביא שובר משולם בבנק במצורף להוראת קבע, שגם אותה תביא מאושרת על ידי הבנק.

קריאה: הוראת קבע פתוחה בלי כל סכום.

אילן שלגי: עבירה על עבירה על עבירה.

זאב דורות: יש להדגיש שזו רשות, לא בתי ספר.

אילן שלגי: אמרתי רשות.

אילן שלגי: הרי אמרתי שיש פה בעיה יותר קשה לדעתי, כי זו רשות ורשות מתייחסת ליותר ממוסד אחד ואני רוצה להאמין שראש רשות במדינת ישראל מקיים חוק.

אילן שלגי: הכותרת של הפניות שלי לד"ר סמוכה היו "עיריית יבנה עוברת על החוק".

אילן שלגי: הרי החוק אומר ברחל בתך הקטנה: "אין להתנות רישום בתשלום".

אילן שלגי: עיריית יבנה עושה בדיוק את זה, וכאשר באים אליה בטענות היא אומרת, לא פחות ולא יותר, "שקרנים".

אילן שלגי: כלומר, מי שבא אליה בטענות הוא השקרן.

צבי הנדל: אפשר לקבל צילום מזה?

אילן שלגי: אם אפשר, להעביר את הדו"ח הזה לח"כ הנדל.

קריאה: רק השם של הילדה שלי, אני לא רוצה שיופיע.

אילן שלגי: זה המסמך שקיבלתי בפקס.

אילן שלגי: כשאני פונה למר דקל, ראש מינהל החינוך בעיריית יבנה, הוא כותב לי: "האינפורמציה שאתה ניזון הינה שקרית, אין אנו מחייבים הורים לשלם".

אילן שלגי: פה יש מסמך שאומר שצריך לצרף שובר משולם על סך 228 שקל והוראת קבע חתומה.

רונית ארנפרוינד-כהן: שזה תנאי, אחרת לא רושמים את הילדים.

אילן שלגי: אני אתן לך לדבר מיד.

אילן שלגי: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של ד"ר סמוכה, ואולי שלכם, ואחר כך נתקדם.

אילן שלגי: מר ארצי, בבקשה.

אריאל ארצי: אנחנו התארגנו לקראת הבקרה הזאת החל מתחילת מרץ, כשקיבלנו את הודעת הזכייה שלנו במכרז.

אריאל ארצי: משרד החינוך ערך מכרז על מנת לבחון קבלן מתאים.

אריאל ארצי: לאחר שנבחרנו התחילה התארגנות ונבנתה תוכנית עבודה.

אריאל ארצי: התוכנית התבססה על היקף התקציב שנקוב כרגע לפרוייקט הזה והיא מספיקה לכ-260 בקרות.

אריאל ארצי: בקרה אצלי זה מוסד, בית ספר, או מקבץ של שלושה גני ילדים, שזה שווה ערך מבחינת הבקרה לבית ספר אחד.

אריאל ארצי: התוכנית התבססה על כ-260 בקרות כאשר לחודשים מרץ-אפריל תוכננו 60 בקרות כניסוי, על מנת לגבש סופית את תהליכי העבודה, את הנהלים, את הטפסים, את המערכת לקליטת הנתונים וכך הלאה.

אריאל ארצי: לצורך ביצוע העבודה הזאת יש לנו שבעה בקרים מפוזרים לפי מחוזות המשרד, כשהמקומות קרובים למקומות מגוריהם על מנת להקל על התהליך.

אריאל ארצי: לאור כמות הבקרות שאנחנו עושים, אותן 60 בקרות בתקופה הזאת, בממוצע של 8-9 בקרות לכל אחד מהבקרים במהלך של חודש ימים, הרי שאין שום בעיה לעמוד בזה ואמנם בדו"ח המצב נכון לאתמול אנחנו פנינו ל-94 מוסדות לצורך תיאום הבקרה.

אריאל ארצי: המוסדות האלו הם לא מוסדות אקראיים, אלא סדר גודל של 60 מתוכם הם מוסדות שהיה לגביהם מידע או תלונות, לפי רשימה שקיבלנו.

אילן שלגי: את הרשימה קיבלתם מד"ר סמוכה.

אריאל ארצי: נכון, דרך האחראית על תלונות הציבור במשרד.

אריאל ארצי: כך שמתוך 94 הפניות שעשינו נכללו בתוכן רוב המוסדות שהצטבר לגביהם המידע.

אריאל ארצי: בפועל תאמנו עד כה ביקור ב-49 מוסדות, יש בעיה בתיאומים האלה בעיקר בגלל חופשת הפסח הקרובה, בתי הספר לא כל כך פנויים לקבל את פניו של הבקר.

אילן שלגי: אולי תתייחס ל-26 הבקרות שבוצעו.

אריאל ארצי: נכון לאתמול בוצעו 26 בקרות, לגביהן אני מוכרח לציין שיתוף פעולה מלא של בתי הספר.

אריאל ארצי: יש בנספחים את הטפסים ואת הפנייה אליהם להכין חומר מראש, את כל החוזרים שהם הכינו.

אריאל ארצי: אנחנו לא מדברים רק על נושא תשלומי הורים, אלא גם על ספרי לימוד ועל תוכניות לימוד נוספות.

אריאל ארצי: הם הכינו את כל החומר ואת כל המידע כך שבמהלך הבקרה השיחה הייתה מאוד עניינית וממוקדת על נתונים ועל מספרים.

אילן שלגי: מיהם האנשים שמבצעים את הבקרה ומה ההכשרה שלהם לנושא?

אריאל ארצי: חלקם מפקחים לשעבר במשרד החינוך, מנהלים של מוסדות, סגן מנהל מכללת אחווה ושני מהנדסי תעשייה וניהול מומחים בבקרה.

אריאל ארצי: אנחנו היינו המתכננים ומבצעי הבקרות של פרוייקט תגלית החל משלב כתיבת המילה הראשונה איך לנהל את הפרוייקט הזה.

אילן שלגי: אתם זכיתם במכרז, אין לי ספק שאתם הראויים לעשות את זה, אני שאלתי מסקרנות מיהם האנשים שמגיעים לבתי הספר.

אילן שלגי: התשובה שלך בהחלט מספקת.

אריאל ארצי: זה סוג האנשים, אנשים שיושבים עם מנהל בית הספר, ברוב המקרים זה היה המנהל, במיעוטם הסגן, ואנחנו ביקשנו שיהיה שותף גם נציג ועד ההורים, כי הוא גם חתום על כמה מאותם החוזרים.

אריאל ארצי: בחלק מהמקרים השתתף נציג ההורים, בחלק מהמקרים הוא לא הגיע לפגישה.

אריאל ארצי: לגבי ממצאים, עדיין קשה לומר כי אנחנו רק מקבלים עכשיו את החומר ומתחילים לעבד אותו.

אריאל ארצי: בצורה הכי כללית שאפשר לומר, הבעיה היא כנראה במה שמוגדר תשלומים מרצון, לא בתשלומי החובה ולא בתשלומי הרשות, שם חוזר המנכ"לית מגדיר טווחים של סכומים מאוד ברורים.

אריאל ארצי: בנושא של תשלומים מרצון, שם כנראה מוצגת הבעיה, שם כנראה בתי הספר הרבה יותר חופשיים לגבות.

אילן שלגי: מרגישים את עצמם הרבה יותר חופשיים.

קריאה: לדרוש.

אריאל ארצי: כן, לדרוש.

אריאל ארצי: אנחנו מנסים למפות את סוגי התשלומים מרצון כדי ליצור איזשהו קטלוג.

אריאל ארצי: המונחים הם אינסופיים, כל דבר שלא מתאים לתשלומי רשות נופל איפשהו בתשלומים מרצון.

אריאל ארצי: כמותית אני לא יכול לתת שום מידע, לקראת סוף אפריל נוציא את הדו"ח שמתייחס לאותן 60 בקרות שאנחנו עורכים בחודשים מרץ-אפריל ואז התמונה תהיה הרבה יותר ברורה.

אילן שלגי: שלום לח"כ שריד.

אילן שלגי: אני רוצה לעדכן אותך שאין לנו 70 חוליות, כפי שהובטח לנו, אלא 9.

אריאל ארצי: יש לנו בין 7 ל-10, זה תלוי.

אריאל ארצי: כרגע הפעלנו רק 7, במסגרת הארגון יש עוד כמה חוליות.

יוסי שריד: איך זה יכול להיות שמ-70 זה צנח ל-7?

אריאל ארצי: כמו בכל דבר, הנושא הוא תקציבי.

אריאל ארצי: התקציב שהוקצה לנושא הזה מדבר על כ-260.

יוסי שריד: מה התקציב שעומד לרשותנו?

אילן שלגי: אתה רק נכנסת, אנחנו כבר בתוך העניין.

אילן שלגי: מר ארצי, האם אחת המשימות שלקחתן על עצמכן היא לבדוק מה קורה בעיר יבנה?

אריאל ארצי: אני לא יכול לומר לך לגבי בית ספר מסוים.

אריאל ארצי: מדובר בבתי ספר בארץ, גם ביבנה יש.

אילן שלגי: כי כתב לי ד"ר סמוכה ששלחת לשם את חוליות הביקורת, יכול להיות שביבנה צריך ללכת לעירייה ולא לבתי הספר, הבעיה היא בעיקר ברישום לגנים, אולי צריך לבדוק גם את זה.

קריאה: גם לבתי ספר.

ד"ר יאיר סמוכה: למה 7 או 9 חוליות ולא 70?

ד"ר יאיר סמוכה: אנחנו חשבנו שנוכל להפעיל את חוליות הביקורת מאוקטובר ובאמת להוציא כמות גדולה כדי לבדוק את תשלומי ההורים בהתהוותם, כלומר בזמן הגבייה.

ד"ר יאיר סמוכה: המכרז התארך, מטבע הדברים, ועכשיו הבעיה כבר לא כזו חמורה מפני שטיפלנו בדברים, שינו דרישות תשלומים וכן הלאה.

יוסי שריד: גם ה-7 מיותרות.

יוסי שריד: אני אמרתי מההתחלה שאני חושב שכל הסיירת הזו היא בדיקה, אז מצדי אתם יכולים לבטל גם את ה-7, רק אני שואל למה באתם עם 70 ונשארתם עם 7.

ד"ר יאיר סמוכה: התשובה היא רק בגלל העיתוי.

ד"ר יאיר סמוכה: קרוב לוודאי שהפיילוט יצליח ונעשה מקצה שיפורים ובתחילת השנה הבאה נוציא חוליות רבות כדי לבדוק מה קורה בזמן אמת.

יוסי שריד: אני לא רוצה להתעקש על זה כי אמרתי לך מלכתחילה שאני חושב שכל העניין מיותר, אבל בכל זאת זה לא עניין של מה בכך, הרי אתם מצפים מאתנו שנתייחס אליכם במידה כלשהי של רצינות, דבר שהוא קשה מיום ליום אבל אנחנו משתדלים.

יוסי שריד: בכל זאת, בין 70 ל-7 יש הבדל.

יוסי שריד: מה זאת אומרת הבעיה לא כל כך רצינית?

יוסי שריד: מה קרה לבעיה בשבועות האלה?

יוסי שריד: הייתה צריכה להיות הערכה של הבעיה, של הצרכים, של התקציבים, של היכולות וכו'.

יוסי שריד: אצלנו בארץ זה הפרלמנט היחיד בעולם שלא שואלים בו את השאלות המתחייבות.

אילן שלגי: אני לא אומר שלא נשאל, אבל תן לי בבקשה להמשיך בסדר שהתחלנו בו.

אילן שלגי: נשמע את גב' עידו, מה מפריע לך?

רינה עידו: הרבה.

רינה עידו: אני באתי בשם הגנים.

אילן שלגי: קחי שלוש דקות ותארי לנו את המצוקה.

רינה עידו: קודם כל, קיבלנו את הדרישה לתשלום עם הוראת קבע פתוחה, שזה לא יעלה על הדעת.

רינה עידו: חשבתי שיש טעות בפרסום, התקשרתי לאחראית על מחלקת הגנים וקיבלתי תשובה כזו - היא אמרה לי: "אין טעות ואם את חושבת לא לחתום על הוראת קבע אני לא ארשום את הילדה לגן".

אילן שלגי: זה גן חובה?

רינה עידו: גן חובה.

רינה עידו: שאלתי אותה: "מה זאת אומרת?

רינה עידו: חוק חינוך חובה.

רינה עידו: זו פעם עשירית שאני עושה את זה, יש לי חמישה ילדים".

רינה עידו: אמרתי לה שביררתי דרך מוקד מידע של משרד החינוך שזה לא חוקי והיא אמרה לי: "אני לא יודעת".

רינה עידו: למחרת היא כבר דיברה בטון אחר, היא הפרידה אותי, טיפלה בי באופן אישי ולא הניחה לי עד שלא שילמתי תשלום של 228 שקלים על חשבון שנה הבאה לגן חובה.

רינה עידו: גם את הקבלה לקחו ממני, בתור נוהל, קבלה על כך ששילמתי כסף.

אילן שלגי: כלומר, רשמו קבלה אבל לא נתנו לך אותה?

רינה עידו: לקחו לי אותה.

רינה עידו: חשבתי שזו טעות.

קריאה: מי לקח אותה?

רינה עידו: ברישום לגנים.

רינה עידו: חשבתי שעם כל הניירת איבדתי אותה, הרמתי טלפון ואמרתי לה: "סליחה, הקבלה שלי אצלך?

רינה עידו: אולי בטעות שכחתי אותה?

רינה עידו: " והיא אמרה לי: "לא, זה הנוהל".

רינה עידו: אמרתי: "מה זאת אומרת?

רינה עידו: זו קבלה, זה חוק!" והיא צחקה עליי.

אילן שלגי: זו עבירה על חוק אחר, אנחנו כרגע מדברים על חוק לימוד חובה שאומר שאסור להתנות רישום בתשלום.

רינה עידו: כשהגעתי אליה למשרד אמרתי לה: "מה, לא תרשמי את הילדה שלי?

רינה עידו: " ובאתי מצוידת במסרטה כי הבנתי שזה לא חוקי, והיא אמרה לי: "את יודעת שאסור לי לעשות את זה", אבל למחרת היא לא רשמה את השכנה שלי.

רינה עידו: אני לא חתמתי על הוראת קבע, לא הסכמתי בשום פנים ואופן.

רינה עידו: את השכנה שלי היא טרטרה שבועיים, למרות שהיה לה את ההעתק שאני העברתי לה של תגובת דובר משרד החינוך שמורה שזה ממש לא חוקי.

רינה עידו: שבועיים לא רשמו לה את הילדה, היא לא הסכימה לרשום את הילדה שלה בלי שהיא תחתום על הוראת קבע, והיא חתמה.

רינה עידו: אני כעסתי עליה.

אילן שלגי: את לא חתמת על הוראת קבע אבל שילמת 228 שקלים.

רינה עידו: כן.

רינה עידו: אני צריכה להבטיח את המקום של הילדה שלי.

אילן שלגי: אני במקומך הייתי נוהג באותה דרך.

רינה עידו: אבל רוב ההורים אומרים: "טוב, נבטל את הוראת הקבע".

רינה עידו: חבל, למה שהבנקים ירוויחו מביטול הוראת הקבע?

רינה עידו: מעבר לזה שהם החליטו בשבילנו, שאלתי אותה אם היה שותף ועד הורים מרכזי להחלטות.

אילן שלגי: ד"ר סמוכה, אתה מסכים איתי שצריך לדרוש מהעירייה להחזיר את הכסף להורים?

קריאה: הייתה בדיקה?

ד"ר יאיר סמוכה: כן, כשהדבר נודע פניתי מיד למנהל מחלקת החינוך והודעתי לו באופן חד משמעי שהוא עושה דבר לא חוקי.

ד"ר יאיר סמוכה: הוא טען שהוא עושה את מה שהוא עושה מטעמי נוחיות, שאגורה אחת לא תיגבה בפועל, שההורים חותמים על הוראת קבע אבל הגבייה לשנה תהיה בספטמבר או באוקטובר.

אילן שלגי: אבל על 228 שקלים שהוא גבה שלא כדין, עונה לי מר דקל, ראש מינהל חינוך בעיר יבנה, כך: "האינפורמציה שאתה ניזון הינה שקרית".

אילן שלגי: זאת העברית.

אילן שלגי: כלומר, אנחנו משקרים.

אילן שלגי: "אין אנו מחייבים הורים לשלם.

אילן שלגי: הורים המבקשים לא לשלם ולא לחתום על הוראת קבע נהנים בחיוב.

אילן שלגי: כאלה היו אולי שלושה הורים מתוך כ-650 שנרשמו עד עתה".

אילן שלגי: את כנראה אחת מהשלושה והשכנה שלך היא עוד אחת מהשלושה, אבל בכל זאת שילמת.

רינה עידו: היא חתמה ואני שילמתי, ואחרי מלחמה היא הסכימה לאפשר לי לשלם רק באוגוסט.

רינה עידו: מעבר לזה שהיא אמרה שלא צריך ועד הורים בכלל להתדיין אתנו על הכספים שאנחנו נדרשים בכוח לשלם.

רינה עידו: הם החליטו על נושא של הזנה, הבנתי שהולך להיות לגביו איזשהו חוק.

אילן שלגי: זה סיפור אחר.

רינה עידו: אני מודאגת מזה שהם הולכים לחייב אותנו בכספים וזה יפגע בחינוך פרופר של הילדים, כי העירייה תגבה את הכספים, הם נותנים תקציב של 300 שקל לחודש, כעשרה שקלים לילד, ומעבר לזה ההורים נדרשים לשלם.

רינה עידו: זה חמצן.

רינה עידו: יש לי פה מסמך שהעבירה אליי גננת.

רינה עידו: ביררתי גם מה הלך הרוח של הגננות, זה מקשה עליהם את החיים, אין להן תנאים לעשות את הדברים האלה, וזה על חשבון החינוך של הילדים שלנו.

ד"ר יאיר סמוכה: למה זה 228?

ד"ר יאיר סמוכה: קודם כל, בקדם יסודי הסכום המקסימלי הוא 298, הם גבו סכום יותר נמוך וזה כולל הזנה.

ד"ר יאיר סמוכה: כלומר, הם באמת נותנים סכום מינימלי, את זה מותר לגבות.

אילן שלגי: לא, סליחה, זה לא מוטל, זה יהיה מוטל.

ד"ר יאיר סמוכה: הבעיה היא רק בעיה של עיתוי.

ד"ר יאיר סמוכה: הוא אומר שמי שחותם על הוראת הקבע לא משלם את הסכום הזה עכשיו אלא משלם אותו בתחילת השנה הבאה.

ד"ר יאיר סמוכה: הוא עושה את זה מטעמי נוחות, באים לרשום ואחר כך הוא לא צריך לרוץ אחריהם.

ד"ר יאיר סמוכה: אנחנו לא ממונים על הרשויות, אני לא יכול לתת לו הוראות, לכן את חוליית הביקורת הקפצתי לגנים, כי אני רוצה לראות שמישהי באה ורוצה לרשום את הילד ולא רושמים אותו.

אילן שלגי: אבל הרישום הוא בעירייה, הוא לא בגן.

ד"ר יאיר סמוכה: אני רציתי להגיע למקרה שלא רצו לרשום ילד אלא אם כן ההורה משלם.

אילן שלגי: קחו מהגברת הזו את הנתונים, אתם יכולים להתחיל את העבודה מפה.

רינה עידו: מנקודת המוצא שעד היום באנו ממנה רשמנו, שילמנו ביטוח ואת כל שאר התשלומים שילמנו מרצוננו עם הגננת והשקענו בגן.

רינה עידו: היום הם החליטו שלא עוד, "אנחנו נכנסים לכם לכיסים, תשלמו לנו".

אילן שלגי: זה העירייה.

רינה עידו: ואחרי זה יהיה מה שיהיה.

רינה עידו: הם מכריכים אותנו לשלם על אוכל, על ההזנה, הם לא התייעצו אתנו בכלל.

רינה עידו: הרבה הורים לא רוצים את האוכל הזה.

אילן שלגי: זו סוגיה אחרת.

צבי הנדל: אחרי שאני שומע את הדברים, אני חושב שהדבר פה מאוד מוגדר.

צבי הנדל: העירייה עשתה משהו שציבורית אסור לעשות, וזה להחתים בנאדם על הוראת קבע בלי סכום.

צבי הנדל: אבל זה תשלום מרצון.

צבי הנדל: מעבר לזה, אני מבין את הרעיון, למרות שהוא מטופש.

צבי הנדל: הרעיון היה שמאחר ואני עוד לא יכול לגבות עכשיו ברישום וזה המפגש הראשון שלי עם הורה אני לוקח הוראת קבע ובעוד 3-4 חודשים, כשדברים יאושרו, יש לי כבר ממה לגבות את זה.

צבי הנדל: השיטה לא מוצלחת.

צבי הנדל: אני מבין אותה, זה לא פשע.

צבי הנדל: כשאני שומע שזה פחות מהסכום המותר בלי הזנה, והם מוסמכים לסכום הזה עם הזנה, יש פה עוד פעם סוגיה חברתית חשובה מאוד, כן או לא הזנה.

צבי הנדל: זו סוגייה פנים-יישובית, אני לא מזלזל בה, כראש רשות אני יודע שיש בעיות על פרטים הרבה יותר קטנים, אבל זו לא הסוגיה הלאומית שאיתה אנחנו צריכים להתמודד, כי אין פה איזו גזלה.

צבי הנדל: לדעתי, מה שאנחנו צריכים לעשות זה להודיע להם שבלי קשר למשרד החינוך במדינה מתוקנת לא מחתימים אמא או אבא על הוראת קבע לא ממולאת נגד רצונם בגלל שהוא לא מאמין שהם ירשמו את הסכום המתאים.

צבי הנדל: אני, למשל, לא חותם בחיים על הוראת קבע, אין שום סיבה שבעולם שמישהו אחר כן יעשה את זה.

אילן שלגי: ח"כ הנדל, אתה תקפת את העניין בנושא הזה.

צבי הנדל: בנושא היחיד שהוא בעייתי.

אילן שלגי: אני אראה נושא יותר בעייתי.

אילן שלגי: הוראת הקבע, אמרת נכון, מתייחסת, כפי שכתוב עליה, "בגין הזנה והעשרה תרבותית", אבל על הרישום לקחו 228 שקלים, שזה הסכום שיהיה מותר לגבות, בהנחה שנאשר את הסכומים לשנה הבאה כמו השנה הקודמת, 298 שקלים.

אילן שלגי: ראשית, הסכומים האלה עוד לא אושרו.

אילן שלגי: שנית, מה לעשות, החוק אומר שמי שזכאי לחינוך חינם, כולל הילד של הגברת הזאת, לא ידרשו בעדו דמי הרשמה או כל תשלום אחר.

אילן שלגי: את הסכום הזה אסור היה לגבות כתנאי, ואני משוכנע שצריך לדרוש מהעירייה הזאת, ובמקרים אחרים אם מצאתם, להחזיר את הכסף.

רונית ארנפרוינד-כהן: אני רוצה לבוא ולומר באופן ברור שזה לא מקרה חד פעמי בעיריית יבנה.

רונית ארנפרוינד-כהן: יש שם איזושהי התנהלות שהיא לא לנוחות העניין האדמיניסטרטיבי, יש שם מצוקה כלכלית וזו שיטה.

רונית ארנפרוינד-כהן: אנחנו עכשיו הצלחנו להציב שיטה שאנחנו יכולים להכניס אותה למסגרת שהיא ממש עבירה על החוק, אבל זו שיטה והיא לא נגזרת מנוחות.

רונית ארנפרוינד-כהן: גם ההזנה היא בסימן שאלה, הם גבו כסף על הזנה והיא בסימן שאלה, עוד אין אישור של משרד הבריאות להפעיל שם הזנה והגננות אומרות שהסייעות יצטרכו להתעסק עם ההזנה במקום עם התהליכים הפדגוגיים שלהן והן התנגדו לזה.

אילן שלגי: כחברת מועצת עיר, בנוסף לזה שפנית אלינו, פנית גם לראש העיר?

רונית ארנפרוינד-כהן: כן.

אילן שלגי: ומה הייתה תשובתו?

רונית ארנפרוינד-כהן: ראשית, שאני לא אתכתב ולא אדבר עם אף אחד מעובדי העירייה כי אין לי סמכות, ושנית שכל הנתונים שקריים, והראיה שההורים שילמו.

רונית ארנפרוינד-כהן: אבל ההורים דיברו איתי, זה לא "משלם מרצון", כולם עמדו שם בתור עי הם פחדו שלא יכניסו את הילדים שלהם לגן.

רונית ארנפרוינד-כהן: על כולם איימו: "או שאתם משלמים או שלא נרשום".

אילן שלגי: כן, שמענו את גב' עידו.

ד"ר יאיר סמוכה: מעבר למה שמשרד החינוך יעשה בנושא הספציפי הזה, והוא יעשה בעזרת השם, אני מציע שתפנו למבקר המדינה.

ד"ר יאיר סמוכה: יש כללי התנהלות, זה לא שוד לאור היום אבל אלה כללי התנהלות לא תקינים.

ד"ר יאיר סמוכה: לא יכול להיות שבכוח השלטוני בנאדם יכופף את הכללים מול אזרח, שאין לו זמן וסבלנות, הוא רוצה שהילד יירשם והוא חייב לרוץ לעבודה וכו'.

ד"ר יאיר סמוכה: מאחר ואת שליחת ציבור, תגידי לו אפילו בצורה גלויה: "אני לא רוצה לריב איתך אבל אני מבקשת שתדע שאני פונה למבקר המדינה שיבדוק אם זה תקין שבנאדם צריך לחתום" וכל מה שאת רוצה.

ד"ר יאיר סמוכה: אם ימהר ויתקן - על הכיפאק.

ד"ר יאיר סמוכה: אם יברח - אז תפני.

ד"ר יאיר סמוכה: זה לא סוף העולם, לא הלשנה ולא שום דבר אחר.

אילן שלגי: הייתי רוצה לשמוע את נציגי ארגוני המורים.

זאב דורות: קודם כל אני רוצה להעיר הערה: זה מקרה פרטי של יבנה ואני מקווה שהישיבה לא תתרכז במקרה של יבנה.

אילן שלגי: לא, עכשיו אנחנו עוברים הלאה, לכן עברתי אליך.

אילן שלגי: דבר על הנושא בכללו.

אילן שלגי: עכשיו גם הגיעה נציגת ארגון ההורים, גב' אתי בנימין.

אתי בנימין: אני מתנצלת.

אתי בנימין: ככה זה כשאישה נתקעת עם הבת שלה על הבוקר.

זאב דורות: מדי שנה הכנסת מקיימת דיונים על הנושא הזה, זה חוזר על עצמו וחוזר על עצמו.

זאב דורות: אלא מה השוני?

זאב דורות: השוני הוא בזה שהמצב הכלכלי נעשה גרוע וכך גם התודעה של האזרח.

זאב דורות: יש שתי אוכלוסיות: אוכלוסיית מיעוטי היכולת, שתמיד נתנו לה תשובה להכניס בממוצעים של העלויות אותה ותמיד נפתרה הבעיה, זה היה בסביבות 5%-10%, והאוכלוסייה של הסרבנים שהיו מעט.

זאב דורות: עכשיו התהפכו היוצרות - יש יותר ויותר סרבנים ויותר מיעוטי יכולת, כאשר מבחינה מעשית טיולים, סל תרבות ופעילויות אחרות עלולות להתבטל לגמרי משום שעשינו תחשיבים שאומרים שברגע שיהיו 15%-20% סרבנים לא יהיו טיולים ולא יהיה סל תרבות.

זאב דורות: כי מה זה אומר?

זאב דורות: זה אומר על אלה שאינם סרבנים שיממנו את האחרים, גם את מיעוטי היכולת וגם את הסרבנים, וקמו הורים ואמרו בצדק: "למה אנחנו צריכים לממן את הסרבנים?

זאב דורות: מילא כשהיו מעט מעוטי יכולת מימנו אותם וסגרנו את הפה, אבל עכשיו גם הסרבנים, מה פתאום שאנחנו נממן אותם?

זאב דורות: " ואז כל המפעל הזה שנקרא טיולים, סל תרבות ודברים נוספים, כל המפעל הזה עלול לקרוא לגמרי.

זאב דורות: מדובר על הוצאה של טיולים בסביבות כמעט 2 מיליארד שקל וסל תרבות של למעלה ממיליארד שקל.

זאב דורות: זה מה שההורים משלמים לא כמסים, זה מוגדר כתשלומי רשות - קונה מרצון, מוכר מרצון.

זאב דורות: אין קנייה מרצון ואין מכירה מרצון, זה הולך וגווע, ויש עמדה שאומרת: "אני מנצל את הרשות לא לשלם".

זאב דורות: השאלה איך מתייחסים לדבר הזה.

זאב דורות: בכמה בתי ספר יגידו שלא מסוגלים להרים את הנושא הזה בגלל העלויות ובגלל הסרבנים, השאלה איך מתייחסים לחיסול כל המפעל הזה שנקרא טיולים, סל תרבות וכל הנלווה להם.

זאב דורות: המנהלים זוכים לכותרות, כאשר יש סרבנים שאומרים: "אתה תיקח את הילד שלי לטיול או שאני אביא את זה לעיתונות" ואז העיתונות כותבת כותרת על הילד המסכן הזה, שהוריו הם אלה שטרפדו את היציאה שלו לטיול, והמנהלים מבוקרים על העניין הזה.

זאב דורות: הילד לא יצא לקונצרט או להצגה והמנהלים באמצע.

זאב דורות: או שתיתנו בידי המנהלים כלים או שתשלימו.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: אני רק רוצה להזכיר שהרצון והמגמה שלנו היא לבטל את הנושא בכלל, אנחנו רק לא אופטימיים שזה יקרה בקרוב.

קריאה: למה אתם לא אופטימיים?

קריאה: לדעתי יש רוב בכנסת.

אילן שלגי: החוק הונח לפני שבועיים או שלושה.

אילן שלגי: קודם כל יהיה צריך לנסות לא להכשיל את זה בוועדת שרים לענייני חקיקה.

קריאה: זה התחום שלך.

אילן שלגי: גם שלך, חשובה מאוד עמדת משרד החינוך.

יוסי שריד: אין שום סיכוי שזה יעבור היום, רבותיי.

יוסי שריד: מדובר פה במיליארדים, זה לא רלוונטי בכלל אם יש או אין רוב בכנסת.

אילן שלגי: הממשלה עד עכשיו "חטפה בומבה" עם בג"ץ.

קריאה: יש 1,600,000 תלמידים, לא גובים היום יותר מאלף שקל לתלמיד.

אילן שלגי: יש פה נתונים מספריים, בנייר של הממ"מ.

אילן שלגי: בין 1.7 מיליארד ל-2.2 מיליארד.

אילן שלגי: אלה הסכומים.

יוסי שריד: לדעתי יותר, רוב הדברים סמויים מן העין, לפי דעתי זה בין שלושה לארבעה.

רות קופינסקי: אני רוצה להציג את הנושא במיוחד מנקודת מבט של המנהלים ושל המנהלים בחטיבות העליונות.

רות קופינסקי: אם אנחנו אומרים שתוכנית הלימודים מורכבת משני חלקים, אחד שמתייחס לקטע הלימודי של תוכניות הלימודים ושני שמתייחס לחינוך, להעשרה, תרבות וכו', כשתחת זה נכלל סל תרבות, חברה ושל"ח, אי אפשר לתת סטטוס כל כך שונה לשני החלקים של התוכנית.

רות קופינסקי: זאת אומרת, חלק א' במסגרת של חלק חובה וממומן על ידי המדינה וחלק ב' הוא רשות.

רות קופינסקי: זה יוצר ניגוד וסתירה שאי אפשר לגשר עליה.

רות קופינסקי: המנהלים חשופים ללחצים הולכים וגוברים של הורים סרבנים ואנחנו מגיעים למצב שבו תכנון סל תרבות, חברה ושל"ח הוא תוכנית כבקשתך.

רות קופינסקי: הסטטוס של תוכנית כבקשתך בנושא הזה שכל אחד אומר שהוא המשלים ההכרחי של תוכנית לימודית ומערער את היסודות של סמכות מנהלים ומורים בכלל.

רות קופינסקי: יש לזה תכונה להתפשט.

רות קופינסקי: אין מה לדבר על זה שאי אפשר לתקצב שום פעילות על פי מין מרכיב שהוא בלתי ידוע.

רות קופינסקי: כלומר, לא ידוע מספר התלמידים, לא ידוע אם במידה מסוימת הורה יגיד: "זה אני לא רוצה", לא מדברים כאן על הודעה בראשית השנה אלא בכל נקודה במהלך השנה שהורה יחליט שאת זה הוא לא רוצה לקנות מרצון מהמוכר מרצון.

רות קופינסקי: מה שאני רוצה לבקש, שהסטטוס של תשלומי חובה שמותנה בביטוח תאונות אישיות יוחל גם על סל תרבות, חברה ושל"ח בכפוף להחלטות ועדת החינוך ומשרד החינוך לגבי גובה התשלום, פיקוח וביקורת מלאים של המשרד, אבל שהסל הזה יהיה בתחום של תשלומי חובה.

רות קופינסקי: אני רוצה לתת שתי דוגמאות: אחת מתוך תאונות אישיות, שלא שואלים את ההורים, ודרך אגב, המדינה לא מתעניינת ברקע הסוציו-אקונומי.

אילן שלגי: אני רוצה שתביני שהנושא הזה נובע מחקיקה.

אילן שלגי: בחקיקה אפשר בבית הזה לשנות, אבל זה לא בסמכות הוועדה הזאת כעת.

אילן שלגי: החוק מדבר על תשלום חובה שמתייחס רק לתאונות אישיות, יתר הדברים הם מה שנקרא תשלומי רשות.

רות קופינסקי: אני בכל זאת רוצה להאיר את זה מנקודת המבט הזאת.

רות קופינסקי: דבר שני הוא תשלום לבחינות בגרות.

רות קופינסקי: תלמידים מחויבים במאות שקלים של תשלום לבחינות בגרות.

אילן שלגי: זה מוכר לנו.

רות קופינסקי: אני לא קיבלתי איזשהו חוזר שאומר שאולי אני יכולה לפטור תלמידים נזקקים מחלק מהתשלום, או לפטור אותם בכלל מתשלום.

רות קופינסקי: אלו תשלומים שהמדינה גובה במלואם.

רות קופינסקי: אז צריך להחליט, אם סל תרבות, חברה ושל"ח זה חלק אינטגרלי של תוכנית הלימודים אז או שימומן על ידי המדינה, כפי שכבר עלה כאן בוועדה, או שיקבל סטטוס אחר של תשלום חובה, אבל להשאיר את זה במצב של קונה מרצון מוכר מרצון, כאשר מספר הסרבנים הולך וגדל ומי שעומד בחזית הזאת הם המנהלים ובתי הספר, אי אפשר להשאיר את המצב הזה ככה.

אילן שלגי: אני חושב שאת צודקת, אני מבין את המצוקה שלך, אני רק רוצה להתייחס להביט של בחינות הבגרות: זה לא בהקשר הזה של תשלומי הורים, למרות שמבחינה מילולית אלה אמנם תשלומים של הורים.

אילן שלגי: עבור בחינות בגרות גובים כסף לא על פי הסעיף שאנחנו דנים בו היום.

יוסי שריד: מה זה משנה?

אילן שלגי: אני רוצה לספר לך שגם בנושא הזה הגשתי הצעת חוק, שאומרת שבחוק זכויות התלמיד, כשנאמר שכל תלמיד זכאי לגשת לבחינות הבגרות, תוספנה המילים "ללא תשלום".

אילן שלגי: משום שיש מחלוקת בעניין הזה, וגם היה בג"ץ בנושא הזה, זו שאלה אם אפשר יהיה להעביר הצעת חוק כזאת, כי בעובדה המשרד עדיין גובה כספים.

אילן שלגי: אני יודע שיש למשרד איזושהי קרן לסיוע לתלמידים נזקקים גם בנושא הזה של בחינות הבגרות, השאלה אם זה מגיע לתלמידים שבאמת נזקקים והאם זה נותן מענה לכל אלה שנזקקים.

אילן שלגי: אני מאמין שלא.

יוסי שריד: אני בשעתו לא התלהבתי, בלשון המעטה, מהסיירת, זה נראה לי מעט מגוחך ונלעג שפתאום מקימים סיירת במדינה מלאת סיירות, סיירת שתפשוט על בתי ספר ותראה אם לא עברו שם על כללי התשלומים, שבלאו הכי לא כל כך ברורים, ומיד נגיע לזה.

יוסי שריד: מצד אחד, לא חשבתי שבתי ספר זה יעד לפשיטה, מן הצד השני הרי כל הזמן מדברים על המנגנון המנופח של משרד החינוך, אפשר לחשוב שמהבוקר עד הערב פושטים בג'יפים ונגמ"שים מאות אנשים, בסך הכל זו משימה די צנועה.

יוסי שריד: כל הזמן אומרים שיש יותר מדי מפקחים, אז שהמפקחים יהיו הסיירת, בעיקר כשאז זה נשאר גם בקונטקסט החינוכי ולא בקונטקסט של "באים השוטרים".

יוסי שריד: לכן כל הרעיון, מלכתחילה, גם במובן הקונספטואלי, היה רעיון נלעג ומופרך ובמובן המעשי היה ברור שכמו הרבה רעיונות נלעגים הוא גם לא ייצא לפועל.

יוסי שריד: כך, באופן בלתי נמנע, אותם 70 ילדו 7 וכשנבדוק מה ה-7 עושות נראה שהן לא עושות כלום.

יוסי שריד: כשאני מנתח איזשהו מקצוע או תפקיד אני שואל מה האדם עושה במשרד.

יוסי שריד: מה עושה הסיירת בשמונה בבוקר?

יוסי שריד: היא נוסעת ליבנה?

יוסי שריד: הם לא עושים כלום.

יוסי שריד: זה היה יחסי לסיירת, רציתי להביע את היחס הזה כאן כדי לצאת ידי חובה וכרגיל, יתקבל מה שיתקבל.

יוסי שריד: אני מציע עכשיו לבטל את עניין הסיירת, אין בו שום הצדקה, לא במובן החינוכי-פדגוגי ולא במובן המעשי, וחבל למתוח את הפארסה הזו ולחכות חודש לדיווח שבלאו הכי לא יקרה.

יוסי שריד: אנחנו כאן בוועדה, בתהליך שנועד לשמור, לכאורה, על טוהר המידות, אנחנו, לדעתי בטעות גמורה, בתהליך של הוצאת הדברים מידי בתי הספר, במקום להעצים אותם ולחזק את הבסיס האוטונומי שלהם, ולהעביר את הסמכויות האלה לרשות המקומית.

יוסי שריד: על פי הנסיבות הקיימות, העיריות, רובן ככולן, בצרות צרורות וכאשר אתה מעביר את זה לרשות המקומית אתה פורץ פרצה שקוראת לרשות המקומית לנצל את הכספים האלה למקומות אחרים.

יוסי שריד: איזה היגיון יש בזה?

יוסי שריד: הרי כולם יודעים מה צריך לעשות, במקרה הטוב לא עושים ובמקרה היותר גרוע עושים בדיוק להפך.

יוסי שריד: למה לעשות להפך?

יוסי שריד: הרי זה תהליך לא נכון!

יוסי שריד: לפחות בדבר אחד אני בטוח, בשעתו, על פי התיאורים, כמעט הפכו את המורים ואת המנהלים לגנבים, אבל בוא אני אעלה השערה, שבכל זאת יש יותר ביטחון שכאשר הכספים מופנים למורים ולמנהלים הם ילכו לחינוך באמת מאשר אם זה הולך עכשיו לעירייה שצרורה נקוב.

יוסי שריד: נכון שיש היגיון בהשערה הזו?

יוסי שריד: הקרב על תשלומי ההורים הוא קרב מאסף, אדוני היו"ר, וצריך להבין את זה.

יוסי שריד: במובן מסוים הוא תמיד היה קרב מאסף, משום שזה מסוג הדברים שאתה לא יכול למנוע, כאשר הורים רוצים דבר מה נוסף במערכת החינוך שלהם, והדבר-מה הנוסף אינו יכול להיות מסופק על ידי המערכת.

קריאה: המערכת גם מקצצת כל הזמן.

יוסי שריד: זה בדיוק המשפט הבא שרציתי לומר.

יוסי שריד: אם הדיון הזה היה דיון בעל אופי סיזיפי מובהק כל השנים, עכשיו על אחת כמה וכמה.

יוסי שריד: ככל שהקיצוצים הולכים ומחריפים המחסור הולך וגדל, וככל שהמחסור הולך וגדל יותר הורים רוצים למלא את החסר הזה, אז דווקא בתקופה הזו אנחנו אומרים להם: "לא, אתם לא תתנו את זה לילדים שלכם".

יוסי שריד: איך אפשר למנוע את הרצון של ההורים לתת לילדים שלהם?

יוסי שריד: הרי אי אפשר למנוע את זה.

יוסי שריד: אז מה?

יוסי שריד: אז כולם יעשו כל מיני תרגילים, תכסיסים ותמרונים, כולם יהיו עבריינים ובעקבות כולם תרדוף הסיירת.

יוסי שריד: הרי זה ברור, אנחנו מדברים על מציאות חיים, ואני לא רוצה להמשיך את זה לתחומים אחרים.

יוסי שריד: זה לא ניתן.

יוסי שריד: אנחנו נתכנס כאן כל שבוע, זה הנושא הנצחי על סדר יומה של הוועדה.

יוסי שריד: חוץ מזה שיש לי כבוד להרבה מאוד אנשים מהרבה מאוד גורמים, ולא תאמין, אפילו יש לי כבוד לזמן שלי, כמה זמן אפשר לדון בעניין הטפל הזה?

יוסי שריד: לכן אני חושב שבראש ובראשונה מתחייבת מחשבה מאתנו, לפני שאנחנו מטריחים את כל הגורמים פעם ועוד פעם על דברים שאנחנו יודעים שבפועל לא יתרחשו.

יוסי שריד: אתה לא תהפוך ולא תצליח להפוך את כל החוגים האלה ואת כל הציבורים האלה לציבורים עבריינים, כי הם לא יהיו כאלה.

יוסי שריד: סנקציות לא יועילו וסיירת לא תועיל, זה דבר יותר מדי מורכב, עמוק ואמיתי מכדי שנטפל בו בכל מיני החלטות אדמיניסטרטיביות של סיירות וגזירות של 'הלכה ואין מורים כן'.

יוסי שריד: אנחנו קובעים שלא ישלמו יותר מזה - הם כן ישלמו.

יוסי שריד: אז תרדוף אחריו, תכריז עליו כעבריין ותכניס אותו לבית סוהר.

יוסי שריד: הרי אין יכולת, אין גם יכולת של אכיפה וסנקציות.

יוסי שריד: על מי אנחנו מטילים סנקציות?

יוסי שריד: על מורים?

יוסי שריד: על מנהלים?

יוסי שריד: על הורים?

יוסי שריד: על תלמידים?

יוסי שריד: מיהו הציבור העברייני שעומד לנגד עינינו, מה המוטיבציות שלו, למה הוא עושה את כל הדברים האלה ומה בדיוק אנחנו מועידים לו? הרי זה אבסורד, אדוני היו"ר.

יוסי שריד: אתה לא מרגיש בזה שאנחנו עוסקים באבסורד?

יוסי שריד: אשר על כן, המחשבה מתחייבת בינינו לבין עצמנו, לא במעמד הזה ולא בנוכחות כל הנציגים המכובדים שיושבים כאן.

יוסי שריד: אני חושב שאנחנו צריכים בכלל להפוך את סדר המחשבה שלנו, לא ללכת באותה הדרך, אלא לנסות לראות איך בכלל מפשטים את כל העניין ואיך לא הופכים ציבורים הכי לגיטימיים במדינת ישראל לציבורים עברייניים בפוטנציה.

יוסי שריד: או שהמדינה בבת אחת תספק את הצרכים, או שאנחנו נתיר את הייסורים, לא נחכה עד יום הכיפורים ונשתדל להיות יותר מציאותיים בדיונים ובהחלטות שלנו, כי אנחנו ממש לא מציאותיים.

יוסי שריד: אומרים לפעמים על נבחרי ציבור שהם במגדל שן.

יוסי שריד: אנחנו במגדל שן כי אנחנו לא יודעים מה נעשה בכלל בארץ, אנחנו מרחפים באיזה ספירות אחרות, אבל גם זה סוג של מגדל שן.

יוסי שריד: אין קשר בין מה שאנחנו מדברים כאן לבין מה שקורה בשטח, אתה לא מבין את זה?

יוסי שריד: אתה חושב שהתלונות שאתה מקבל באופן אקראי משקפות את המציאות?

יוסי שריד: אין מקום במדינת ישראל שנוהגים על פי הכללים של תשלומי הורים.

אילן שלגי: אתה לא שמעת את הצהרתו של ד"ר סמוכה בפתיחת הישיבה, לפי הנתונים שלו ב-90% מבתי הספר הכל בסדר ואין בעיה.

יוסי שריד: אין בית ספר אחד במדינת ישראל, לא 90%.

יוסי שריד: ד"ר סמוכה, סלח לי, זה מה שבירוקרטים צריכים לומר.

יוסי שריד: אני טוען כטענה נגדית שאין בית ספר אחד במדינת ישראל שנוהג על פי הכללים של תשלומי ההורים.

יוסי שריד: קוראים לזה כך, קוראים לזה אחרת, יש לזה שם קוד א' ושם קוד ב'.

יוסי שריד: איך אני יודע?

יוסי שריד: כי אני יודע מהם הצרכים, אני יודע מה האפשרויות, אני יודע מה הפער ביניהם ואני יודע איך פערים כאלה מתמלאים על פי ניסיון החיים שלי.

יוסי שריד: בוא נלך לאיזה בית ספר שאתה רוצה ונבדוק.

יוסי שריד: הרי החובה היא עלינו, אנחנו מקיימים דיון תלוש מן המציאות ואנחנו מחליטים החלטות עוד יותר תלושות מן המציאות, החובה היא עלינו איך אנחנו מתאימים את ההחלטות שלנו למציאות החיים, לא למציאות משאלות הלב.

יוסי שריד: יבנה 220 שקל, בסדר, אז על זה נקיים עכשיו דיון?

יוסי שריד: מחר נקיים דיון על הוד השרון 117 שקלים, הרי אין לדבר הזה גבול.

אילן שלגי: אני מסכים איתך רק חלקית.

אילן שלגי: קודם כל, אני סבור שכל עוד יש חוק במדינה צריך לקיים אותו.

אילן שלגי: הגורם הקובע את התשלומים הוא שר החינוך והתרבות, אנחנו הגורם המאשר.

אילן שלגי: יחד עם זה, גם מתוקף הכוח שיש לנו לאשר או לא לאשר, ומתוקף זה שאנחנו אמורים לפקח על ההתנהלות של המשרד ומערכת החינוך, נאמר פה בתחילת הישיבה על ידי כמה דוברים שהצלחנו להביא את הנושא למודעות והיום ההורים פחות חשים ופחות ששים לשלם מעבר למותר.

אילן שלגי: נכון שזה עדיין קורה לפעמים ברצון ההורים ובהסכמתם, אבל אם אנחנו נאמר שהורים תמיד ירצו לתת לילדיהם יותר, בהכרח אנחנו אומרים שהפערים ילכו ויגדלו, ואת זה אנחנו לא צריכים להרשות ולא צריכים להסכים לזה.

יוסי שריד: לי אתה לא צריך לספר את זה, אבל אנחנו לא עושים שום דבר והפערים הולכים וגדלים.

אילן שלגי: אני הקשבתי לך לפחות חמש דקות רצוף.

אילן שלגי: אני אומר שיש מן הצדק בדבריך, אבל יחד עם זה אני לא יכול לומר שזה תלוש מן המציאות ויש הפקר בשטח ולכן אין טעם שנטפל בזה.

אילן שלגי: זה לא מקובל עליי.

זאב דורות: ההורים לא כפופים לשום חוק.

אילן שלגי: רגע, מר דורות.

אילן שלגי: אתה כבר דיברת, אולי תדבר גם בהמשך.

אילן שלגי: ח"כ הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: אני חייב לומר משהו בהמשך לדבריו של ח"כ שריד.

צבי הנדל: זה לא פוליטיקלי קורקט מה שאני אומר כלפי המשרד או כלפי הוועדה, אבל אני מציע, כמסתכל מן הצד בוועדה, לעשות דיון בלי שום אורחים בנושא שדיבר עליו ח"כ שריד.

צבי הנדל: אני מזדהה לא עם הרישא או הסיפא או האמצע, אלא עם כל מה שנאמר.

צבי הנדל: אני מזדהה גם עם מה שהוא אמר, וד"ר סמוכה רצה לענות, שלא עומדים בכללים.

צבי הנדל: עומדים בכללים, הכללים הם כאלה שמאפשרים עם הסכמות ובשמות אחרים, בסוף לא חשוב השם אלא התוצאה.

צבי הנדל: שמענו שהתודעה הציבורית גדלה, דע לך שכשתודעה ציבורית גדלה גם הסרבנים גדלים באופן משמעותי.

צבי הנדל: לא רציתי להיכנס לתוך דבריה של הגברת הנכבדה שהיטיבה לתאר את המצוקה של המנהלים.

צבי הנדל: יש כאלה שמגיעים למשרד בבוקר ומגיעים הביתה בארבע והם מחפשים מתחת לאדמה.

צבי הנדל: הכנסת כל הזמן משדרת שכולם מושחתים - המנהלים לא בסדר, חברי הכנסת מושחתים ולוקחים כסף והכל מושחת, אז בנאדם נורמלי שנמצא קצת במצוקה, ויש הרבה שנמצאים במצוקה גדולה, אבל גם מי שנמצא קצת בצוקה חייב עכשיו להתחיל להדק את החגורה ולחפש איפה אפשר.

צבי הנדל: אם כל העולם אומר לו שאפשר שם אז הוא ילך לשם.

צבי הנדל: לא בכדי כשנדרשים באחת מתוכניות הטלוויזיה לפני מספר חודשים על מנהל שהוריד ילד מטיול, כולם תקפו ואני לא שיתפתי פעולה עם העניין ואמרתי למראיינת: "אני שומע את האמא, תקשיבי טוב, היא סרבנית, אני שומע בקולה.

צבי הנדל: יש גבול מה אפשר להאשים מנהל, הרי הוא לא יכול להוציא לטיול בלי כסף".

יוסי שריד: באיזה בית ספר מדובר?

צבי הנדל: אני לא זוכר.

קריאה: זה קורה הרבה.

צבי הנדל: המתראיינת הזו הייתה כל כך בוטה.

יוסי שריד: אני לא במקרה שאלתי.

אילן שלגי: היה משהו בחדרה או בפרדס חנה.

צבי הנדל: אני לא זוכר, אבל אני זוכר שהאמא הייתה כל כך בוטה שהיא ממש שיחקה למה שרציתי להגיד.

צבי הנדל: לא הייתי צריך להגיד כלום, כל עם ישראל ראה שהיא כזו לוחמנית סתם, אפילו המראיינת הבינה את זה.

צבי הנדל: אבל לא משנה, זה מקרה, הייתה יכולה לבוא אמא שיודעת לדבר יפה וכו'.

צבי הנדל: לכן אני אומר לעצמנו, עם משרד החינוך או בלי משרד החינוך, ודאי בלי אורחים נוספים, אני מציע שהוועדה תעשה בתוכה ישיבה.

צבי הנדל: תשלומי הורים זה אולי אחד הדברים הכי גרועים החוצה מבחינה ציבורית, יש אולי עוד דברים שצריך לחשוב מהם הדברים הכי חשובים שהוועדה רוצה לעסוק בהם ואיזה משניים, לוועדה בכנסת יש אחריות, הכל יוצא פה החוצה, הכל מתוקשר, ולפעמים בלהט הויכוח הכזה או האחר אנחנו לא יודעים מה בסוף סובל אותו אדם שעליו דיברנו או פועל מכוחנו בכל מקום אחר, בתור מנהל בית ספר, בתור סגן מנהל וכו'.

צבי הנדל: מותר לנו גם לנסות להבין, כמו שגם ביבנה ניסיתי להבין למה הם רשמו את האזור.

צבי הנדל: אני לא מסכים עם זה, אבל יכול מאוד להיות שצריך להאיר את עיניהם ולטפל בהם בצורה אחרת, כי גם הם במצוקה.

אילן שלגי: הוא צריך לשלם משכורות בסוף החודש.

צבי הנדל: אז הוא מחתים על הוראת קבע לא חוקית שלא ממולאת, אבל הוא עושה את זה כי הוא לא יכול, כי עוד אין אישור בכנסת, אז הוא יגבה את זה רק כשיהיה אישור אבל אז הוא כבר לא פוגש את ההורה.

צבי הנדל: זאת אומרת, אנחנו מסבכים את החיים ולא תמיד אובייקטיבית אנחנו אשמים ולא צריך להוסיף על זה.

צבי הנדל: לכן אני מאוד ממליץ לקיים דיון בוועדה על השאלות שהעלה יוסי שריד, שכידוע בדרך כלל אנחנו רבים, אבל אני מאוד מזדהה איתו בכל ההקשרים, גם אם המשרד קיבל החלטות הפוכות ממה שאמרתי עכשיו.

אילן שלגי: דיון כזה בלי אורחים ראוי שיתקיים וראוי שהוא יהיה בהשתתפות השרה כי הסמכות בחוק היא של השרה.

צבי הנדל: מאה אחוז.

צבי הנדל: לא רק בנושא תשלומי הורים, בכלל, אבל אולי זה הדבר העיקרי.

אילן שלגי: זה נושא מאוד בעייתי שבאמת גזל מאתנו הרבה זמן.

אילן שלגי: אולי קידמנו משהו אבל עדיין הבעיה היא בעיה, אין ספק.

אילן שלגי: נשמע את גב' אתי בנימין, נציגת ארגון ההורים הארצי.

אתי בנימין: אני יו"ר הארגון בירושלים.

אתי בנימין: בפועל, מה שקורה היום בבתי ספר זה בדיוק מה שאמר ח"כ שריד.

אתי בנימין: 90% ממוסדות החינוך גובים מעל מה שמותר, אף אחד לא עומד בהוראות משרד החינוך וגם הפקחים שמסתובבים בשטח, ומשרד החינוך מוציא מכתבים למנהלים להחזיר כסף להורים, אני מודיעה לכם שאף אחד לא בודק אם הכסף הוחזר ומה נעשה.

אתי בנימין: משרד החינוך שולח מכתב לבית הספר: "עליך להחזיר כסף להורים" אבל לא בודק מה נעשה בשטח.

אתי בנימין: אתן לכם דוגמה, בית ספר אלקלאי בגבעתיים, נגבו שם 400 ₪ מהורים עבור רכישת מחשבים.

אתי בנימין: בהתערבות ארגון ההורים הוחלט שמחזירים את הכסף להורים.

אתי בנימין: כמה הוחזר להורים?

אתי בנימין: 350 שקלים.

אתי בנימין: אני רוצה לדעת האם 50 שקלים נשארו עבור פרס למנהל.

אילן שלגי: כלומר, הוחזרו לכל ההורים 350 שקלים מתוך 400?

אתי בנימין: בוודאי.

אילן שלגי: ההוראה, בעיקרה, התקיימה.

אתי בנימין: התקיימה בחלקה.

אתי בנימין: אני רוצה לדעת מה נעשה עם 50 השקלים הנותרים.

אילן שלגי: את צודקת, שאלתך נכונה, אבל מהרישא של דבריך הבנתי שבכלל לא התייחסו להוראה של משרד החינוך.

אתי בנימין: לא, ממש לא.

אילן שלגי: מר אלמן, אתה רושם לעצמך את הנתונים האלה?

אילן שלגי: יש על זה גם מכתבים.

יוסי שריד: לסיירת יש סרט כזה ומכוניות מיוחדות עם משהו מהבהב?

אתי בנימין: בבית ספר אחר, אור המודיעים ברמת גן, אחד המורים פתח חשבון בנק בכדי להפקיד שם את הכסף של מסיבת הסיום של התלמידים.

אתי בנימין: איזה מין דבר זה?

אתי בנימין: מורה מבית הספר פתח חשבון בנק בכדי להפקיד שם את הכסף של מסיבת הסיום!

אתי בנימין: מה זה הדבר הזה?

אתי בנימין: מה פתאום מורה צריך לפתוח חשבון בנק?

אתי בנימין: זה לא חוקי.

אתי בנימין: אלה רק המקרים הקטנים שמגיעים אלינו, אני בטוחה שזה נעשה בהרבה בתי ספר.

אתי בנימין: יש בתי ספר שגובים בין 3,000 ל-7,000 שקל לתלמיד לשנה, ואני מדברת על בתי ספר יסודיים.

אתי בנימין: סכום כזה לשנה בבית ספר יסודי לכל הדעות זה המון כסף.

קריאה: איפה קורה דבר כזה?

קריאה: אני יו"ר ארגון המנהלים, אני לא מכיר דבר כזה.

אתי בנימין: כל בתי הספר של נועם במדינת ישראל גובים בין 3,000 ל-7,000 ₪.

קריאה: זו עמותה.

אתי בנימין: סליחה, הם מקבלים תכתיבים ממשרד החינוך ומהרשויות.

אתי בנימין: מה זה עמותה?

אילן שלגי: מר דורות, האם אתם חושבים שעמותה שמקים בית ספר מותר לה להתעלם מהוראות החוק?

זאב דורות: אנחנו לא אומרים את זה.

יוסי שריד: הגברת צודקת במאה אחוז, מה זה משנה עמותה או לא עמותה?

יוסי שריד: אגב, המורה הזה שהכעיס אתכם מאוד, שאין לי מושג כמובן מי זה, אני מנסה לראות אותו לנגד עיניי לרגע.

יוסי שריד: תראה איך אפשר לראות את זה בדרך אחרת.

יוסי שריד: עומד מורה מסכן, שקיבל על עצמו, אולי אפילו בהתנדבות, לארגן את הטיול, אמר: "תשמעו, אני מתחיל לקבל פה כספים, אחר כך יגידו שלקחתי את הכספים", הרי הארץ הזו משוגעת לגמרי, גם בוועד בית שמשלמים לך אתה מפחד לקחת עשרה שקלים כדי שלא יגידו שאולי הוצאת אותם.

יוסי שריד: אז הוא חשב וחשב ואמר: "אני איש הגון ואני רוצה להישאר איש הגון, אני אפתח חשבון בנק ואשים הכל בתוך החשבון", עכשיו אתה עושה ממנו עבריין אחרי כל זה.

יוסי שריד: הרי זה מה שקרה, אתה הרי יודע את זה.

קריאה: הוא לא עבריין, הוא לא חכם, בוא נאמר.

יוסי שריד: אתה יודע שכל בתי הסוהר במדינת ישראל לא יספיקו אם תתחיל עם זה.

אילן שלגי: על מורה כזה אומרים: "כוונתך רצויה, מעשיך אינם רצויים".

יוסי שריד: נו, אז מה אתה רוצה?

יוסי שריד: מה הוא יעשה?

יוסי שריד: הוא ילך לעירייה ויפתח חשבון יחד עם העירייה בגלל הטיול המצ'וקמק הזה לפי איזו הצעת חוק שהייתה פה?

יוסי שריד: הוא בסך הכל מארגן טיול, חברים.

אתי בנימין: אני לא סיימתי.

אילן שלגי: אז עוד משפט אחד, התחלת להביא דוגמאות וזה לא בלוח הזמנים שלנו.

אתי בנימין: עוד דוגמה ואסיים במשפט.

אילן שלגי: לא עוד דוגמה, סיימתי במשפט.

אילן שלגי: דוגמאות יש למכביר.

אתי בנימין: חשוב לי לתת את הדוגמה הזאת כי זה מאותו בית ספר.

אתי בנימין: בית ספר אור למודיעים ברמת גן, תל"מ מאושר 239 שקל, הם גובים שם 399.

ד"ר יאיר סמוכה: 399 מותר.

אתי בנימין: לא.

ד"ר יאיר סמוכה: 133 כפול 3 זה 399.

אילן שלגי: ד"ר סמוכה צודק, 399 זה המספר.

אתי בנימין: קורס קיץ לאנגלית מאושר 140 שקלים, הם גובים 395.

אתי בנימין: בתי הספר גובים מעל ומעבר, חשוב שתדעו.

אתי בנימין: אני לא מאשימה את המנהלים, משרד החינוך מקצץ, הדרישה מהמנהלים היא לקיים יום לימודים כמו שצריך לתת לילדים שלנו את מה שהילדים שלנו צריכים לקבל במדינת ישראל, המנהלים באים אלינו ההורים ואומרים לנו: "תשמעו, המשרד קיצץ.

אתי בנימין: אנחנו צריכים לתת לילדים שלכם, איך ניתן להם?" אז אומרים ההורים: "אוקיי, ניתן".

אתי בנימין: אבל חבר'ה, גם להורים היום אין, ולא בכדי יש יותר סרבנים.

אילן שדה: ראשית, שמחתי שההורים סוף סוף אומרים בכל המקומות.

אילן שדה: אכן יש את הפריצות ואין שום בעיה לעשות פריצה כזו ולקרוא לזה בשמות כאלה שהסיירת תגיע, גם אם תיקח סיירת סודית, ולא ימצאו, כי יקשרו את זה כך או אחרת.

אילן שדה: השאלה היא בסופו של דבר לא ההורים ולא אדם אחר, אלא התלמיד ומה אנחנו נותנים לו, האם הוא יסיים את הלימודים ויקבל את מה שצריך לתת לו, את מה שההורים רוצים, והוא לא יקבל.

אילן שדה: מקצצים בתקציבי החינוך, מקצצים בתקציבי הרשויות ובסוף מביאים לנו, להורים, את המיצב וכל מיני דברים כאלה ואומרים: "הנה, התלמיד המסכן הזה, תראו", ואז ההורים אומרים: "חבר'ה, אין לנו ברירה" ואנחנו נרתמים לעסק הזה.

אילן שדה: הרי האחריות היא שלנו, בסוף הילד יבוא לאבא ויגיד לו: "לא נתת לי, תראה לאן שלחת אותי לחיים".

אילן שדה: לכן אני מסכים למה שאמרו ח"כ יוסי שריד וח"כ צבי הנדל, תקיימו על זה דיון.

אילן שדה: יש לכם חוק דרך ביטוח לאומי או דרך מקום אחר - תביאו, בסדר.

אילן שדה: אם לא תביאו, מה שלא יעשו פה, יקראו לזה איפה שיקראו, הרצון של ההורים הוא שהילד יסיים.

אילן שדה: אם המדינה לא נותנת את זה בחוק חינוך חובה אז ההורים ישלמו את זה.

אילן שדה: דרך אגב, מי שלא משלם אלה עורכי דין שקוראים מה ועדת החינוך החליטה, הם אלה שיכולים לא לשלם, הם באים אלינו ועושים לנו רעש במועצה ובכל מיני מקומות.

אילן שדה: אלו עושים את הרעש הגדול.

אילן שדה: אלה שלא יכולים לשלם לרוב מקבלים מאתנו את ההנחות.

אילן שדה: אני חושב שלכן אתם צריכים לראות איך תינתן הנחה לאלה שלא יכולים, בשלב הזה לפחות, וכן לאפשר לאלה שיכולים ולנו לתת את החינוך אם לא מביאים מקור אחר.

יוסי שריד: המחויבויות של ההורים לילדים שלהם, ובמקרה שלי גם לנכדים, הם לאין שיעור יותר אדירות עוצמה מאשר המחויבויות של ההורים לוועדת החינוך של הכנסת.

אילן שלגי: אין ספק.

אילן שלגי: לכן בכל הכללים ובטבלאות יש את המשבצת של תשלומים מרצון, מה שההורים מסכימים לתת אין מניעה.

יוסי שריד: איך תבדוק אם זה מרצון או לא מרצון?

יוסי שריד: הסיירת תבדוק?

אילן שלגי: גבירותיי ורבותיי, אנחנו מתקרבים לסיום.

אילן שלגי: ד"ר סמוכה, במציאות העכשווית, עד שנצליח לעשות את המהפכה ולבטל את תשלומי ההורים, איך אנחנו מתמודדים עם המצב?

ד"ר יאיר סמוכה: ברשותך, אני רוצה לתת חומר מחשבה לישיבה הבאה ולהציע טבלת תשלומים אחרת שתפתור את הבעיה של המנהלים ושל ההורים.

ד"ר יאיר סמוכה: מה שאנחנו מציעים הוא זה: לקבוע סכום כולל מרבי שנשען על הטבלה שהכנו, את זה כל הורה ישלם, ואז המנהל יודע שאם יש לו 35 תלמידים בגן ילדים, כל הורה משלם 298 שקלים וזה הסכום שיש.

ד"ר יאיר סמוכה: מתוך זה אנחנו קובעים מה אסור לעשות בכסף הזה - שכר עובדי הוראה, החזקה וכו' - ומה השירות המינימלי שצריך להינתן.

ד"ר יאיר סמוכה: בנוסף, ביסודי קבענו שחייבים לתת בכיתה ו' כך וכך סל תרבות וכך וכך מסיבות וכן ישנם כל האיסורים בהחלטה פשוטה של שני עמודים, אף אחד לא מכין נושאים חדשים או תשלומים חדשים וכן הלאה.

ד"ר יאיר סמוכה: יש סכום, אותו נותנים, מנהל בית הספר יודע מה עומד לרשותו, ההורה יודע מה הוא משלם והוא לא משלם אגורה יותר, וכמובן שוועד ההורים נדרש אחר כך לכל סעיף וכמה כסף הוצא.

אילן שלגי: עד שנגיע למהפכה, אולי היא תתחיל מהצעת החוק הזאת, שיש לי פה כמה עותקים שלה ומי שרוצה מוזמן לקחת.

אילן שלגי: הצעת החוק הזאת הונחה על שולחן הכנסת ב-1 במרץ, מה שאומר שמיד אחרי הפגרה אפשר לנסות להעלות אותה ואם יש לנו גם תמיכה של סגן שרת החינוך אם אחרי הפגרה הוא עדיין יהיה בתפקידו אני מאמין שהוא יעזור לנו.

אילן שלגי: זה לא משום שלמישהו יש טענות אישיות אליו, אני מתכוון שאולי יהיה שינוי בהרכב הממשלה.

אילן שלגי: יש פה עותקים של הצעת החוק שהגשתי וחתמו עליה חברים ממפלגות שונות.

אילן שלגי: אני מקריא החלטות סיכום, היות שחברי הוועדה שהיו אתנו יצאו כנראה שאקבל אותן פה אחד.

אילן שלגי: ועדת החינוך והתרבות מודאגת מיכולתו המוגבלת של משרד החינוך והתרבות לאכוף את הוראותיו בעניין תשלומי הורים.

אילן שלגי: בבתי ספר רבים מדי, ולעיתים גם ברשויות מקומיות שלמות בחסות הרשות, מופרות הוראות המשרד בריש גלי.

אילן שלגי: מאחר והוראות המשרד הם כללים שהוצאו על ידי המשרד ואושרו על ידי ועדה זו בהתאם להוראות סעיף 6ד' לחוק לימוד חובה, תש"ט-1949, יש בחריגה מן הכללים משום הפרת חקיקת משנה.

אילן שלגי: נראה כי כל עוד לא יבוטלו תשלומי הורים כליל יהיה מקום לקבוע בחוק הוראה עונשית שתרתיע מפני גביית יתר.

אילן שלגי: הוועדה מביעה תמיהה כי לאחר שהובטח לה על ידי מנכ"לית המשרד כבר בחודש יולי 2003 כי תוקמנה 70 חוליות ביקורת לנושא זה פעולת החוליות החלה רק בחודש מרץ 2004, קיימות רק 7 חוליות והוטלו עליהן משימות מעבר לבדיקת נושא תשלומי הורים.

אילן שלגי: מן הדיווח על תחילת פעילות הבקרים נראה כי יש בכך פוטנציאל לצמצום החריגות, אלא שהחריגה מעטה מדי וטרם מורגשת בשטח.

אילן שלגי: יתירה מזאת, מדאיג לשמוע כי שני בתי ספר סירבו לשתף פעולה עם הבקרים.

אילן שלגי: הוועדה מצפה כי המשרד יפעל מול מנהלים סרבנים במהירות ובכל חומרת הדין.

קריאה: כבר פעלו.

אילן שלגי: מצוין, לא שמענו על כך היום.

אילן שלגי: הוועדה קוראת לראש העיר יבנה לחדול מהפרות החוק, להפסיק מיד כספים להורים הרושמים ילדיהם למוסדות חינוך בעיר ולהחתימם על הוראות קבע ולהחזיר להורים כספים שנגבו מהם שלא כדין.

אילן שלגי: הוועדה מצפה כי משרד החינוך והתרבות יגרום לאכיפת החלטה זו, לרבות בדרך של קיזוז מתקציבים המועברים לעיריית יבנה.

אילן שלגי: תודה רבה ולהתראות.