ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 208, 2004-03-23 11:00

אילן שלגי: בוקר טוב, אנחנו מבקשים לפתוח בדיון.

אילן שלגי: נמצא אתנו סגן שרת החינוך והתרבות, ח"כ צבי הנדל, וכן ח"כ יוסי שריד.

אילן שלגי: אנחנו בדיון לפי בקשתו של ח"כ שריד, אבקש ממנו להציג את הנושא בו אנו דנים היום.

יוסי שריד: תודה, אדוני היו"ר.

יוסי שריד: זה בכלל לא חשוב על פי איזו יוזמה ומי הזמין.

אילן שלגי: אני הזדהיתי עם היוזמה.

אילן שלגי: לפעמים נדמה שעניינים מסוימים, גם אם הם רגישים, כבר הוסדרו סוף סוף במערכת, והראיה שלא מקבלים תלונות.

אילן שלגי: אבל יש תקלות שקורות.

אילן שלגי: אני לא זוכר שנים בהן הייתה בעיה בסוגייה הזו - את מי מזמינים, את מי לא מזמינים, מתי מזמינים ואיך מזמינים, אבל הנה מסתבר שבפעם המי יודע כמה גם את המתוקן דואגים לקלקל.

אילן שלגי: אני חושב שמה שקרה בערד זה מעשה חסר תקדים.

אילן שלגי: מכל מקום, אני לא זוכר בשנים האחרונות, כאמור, שקרה כדבר הזה.

אילן שלגי: בוודאי מדובר במעשה שהוא אנטי חינוכי וחצוף מאין כמוהו, כאשר מזמינים אנשים מכובדים, וכל אנשים הם מכובדים אבל גם האנשים האלה מכובדים, הם הגיעו על פי הזמנה ותוך כדי תיאום מוקדם.

אילן שלגי: מהבחינה הזו אני מניח שהפרוצדורה הייתה מצוינת.

אילן שלגי: שלושה אנשים - יוסי ביילין, אמנון ליפקין שחק ושאול אריאל, צריכים להופיע במקיף אורט בערד וברגע האחרון מודיעים להם שהם יכולים לשוב כלעומת שבאו.

קריאה: אחרי שהגיעו?

יוסי שריד: בוודאי.

אילן שלגי: בהיותם בערד.

יוסי שריד: זה מעשה חצוף, שמחייב בוודאי התנצלות של כל הנוגעים בדבר וגם איזושהי קביעה, למרות שהקביעה הזו שרירה וקיימת, איך תקלות מן הסוג הזה לא יישנו בעתיד.

יוסי שריד: ראיתי פה במסמך שמחקר המחקר והמידע של הכנסת פיזר כאילו ממנכ"לית משרד החינוך בכלל לא קיבלו תשובה או כאילו סגן השרה צבי הנדל אומר שהמעורבות שלו הייתה בעקבות פניות של תלמידים.

יוסי שריד: בזמן האחרון משרד החינוך באמת מאוד קשוב לתלמידים.

יוסי שריד: בשבוע שעבר דנו כאן במקרה שתלמיד כתב מכתב לשרת החינוך איך מצרפים את הזיכרון של יצחק רבין עם הזיכרון של מאיר כהנא ועושים מזה יום אחד.

יוסי שריד: המכתב הזה הופץ למנהלים.

קריאה: גנדי, רחבעם זאבי.

יוסי שריד: לא, גם כהנא היה שם.

יוסי שריד: במכתב של התלמיד היה כהנא, במכתב של מנהלת בתי הספר העל יסודיים, גב' נאמן, היה חיבור בין יום הזיכרון לרבין לבין יום הזיכרון לגנדי.

יוסי שריד: מי שלא מכיר את הפרטים שיקרא את מאמרי משלשום ב"הארץ".

יוסי שריד: בזמן האחרון מקיימים במשרד החינוך את המאמר הידוע "מפי עוללים ויונקים ייסדת עוז".

יוסי שריד: מביאים את סגן השר, שהוא כמובן חף מכל מעורבות פוליטית, אותו סגן שר, דרך אגב, שכותב למוסדות חינוך ולשרת החינוך כדי לארגן אותם להפגנות פוליטיות נגד הממשלה שהוא חבר בה.

יוסי שריד: זאת אומרת, אדם שבא לעניין הזה ממש בידיים נקיות.

יוסי שריד: ברור לגמרי שהופעות בבתי ספר של אנשים פוליטיים מחייבות איזון, אין על זה שום ויכוח.

יוסי שריד: זה קבוע בחוזר מנכ"ל, כולנו התנסינו בזה בתפקידים כאלה ואחרים, אבל בעיקר כמוזמנים.

יוסי שריד: אין שום חיוב בחוזר מנכ"ל לאזן בו במקום ובה בשעה.

יוסי שריד: אני, למשל, לא תמיד הולך צמוד עם המאזן שלי.

יוסי שריד: אין איזו ערכת איזון שאני מתהלך איתה לכל מקום, כמו ערכת החייאה או משהו כזה.

יוסי שריד: אני בכלל לא מופיע בחברותא, כל אחד וטעמו.

יוסי שריד: כשמזמינים אותי לסימפוזיון אני אומר שהסימפוזיון יתקיים בלעדי, כי אין לי סבלנות לדברים האלה.

יוסי שריד: אני מופיע בעצמי.

יוסי שריד: אני מניח שהאנשים הטובים במוסדות החינוך מכירים את ההנחיות, וגם אם הם לא מכירים אותן אז מידת היושר החינוכי והאינטלקטואלי שלהם מחייב אותם לאזן.

יוסי שריד: אז או שבא יום קודם מישהו, או שיבוא יום אחר כך, או שיבוא שבוע אחר כך, או שיבוא חודש אחר כך.

יוסי שריד: לא יקרה שום דבר אם חודש ימין המצב לא יהיה לגמרי מאוזן, אין סכנה להשחתת נפש הנוער, יעבור חודש ימים והעניין יבוא על תיקונו, יבוא המאזן ובא לציון גואל.

יוסי שריד: הייתה פה התערבות פוליטית בוטה וגסה, לכן אני חושב שזה מחייב בירור קל ואני חושב שבהחלטתנו נצטרך להעיר למשרד החינוך שהוא נהג שלא כהלכה, מן הראוי שלא ינהג כך להבא ושכל הנוגעים בדבר ידאגו לתיקון המעוות.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: אני מסכים עם דבריו של ח"כ שריד, למרות שאני לא מהאנשים שתומכים ביוזמת ז'נבה.

אילן שלגי: אני סבור שהתהליך צריך להתקיים וצריך להיות ותרני ופשרני, אבל צריך להתנהל על ידי הממשלה הנבחרת של המדינה.

אילן שלגי: זה לא אומר שיוזמות כאלה או אחרות אינן יכולות לסייע.

אילן שלגי: הנושא שלפנינו כאן

אילן שלגי: הוא השאלה האם יש סתימת פיות במערכת החינוך, וכאשר מוזמנים אנשים, מה גם שביניהם שני שרים לשעבר, אחד מהם גם רמטכ"ל לשעבר, ומשלחים אותם כלעומת שבאו לא בהודעה של יומיים קודם, שגם זה היה ראוי אולי לתהיות, אלא בהיותם בפתח בית הספר בערד אומרים להם: "תתכבדו וסעו הביתה".

אילן שלגי: בוודאי שראוי שתמיד תישמענה דעות אחרות לפני התלמידים, אבל אני אינני יודע על הוראה שהדעות השונות צריכות להישמע באותו מעמד ממש.

אילן שלגי: לכן באירוע הזה יש לפחות מראית עין של ניסיון לא לאפשר לאנשים להציג את עמדתם, לכן הוועדה הזו בהחלט רוצה לשמוע וללמוד את המקרה.

צבי הנדל: באמת?

אילן שלגי: באמת, ממש, וממנו להשליך קדימה כדי לדעת איך המערכת תטפל ותתייחס לביקורים של אנשים בעלי עמדות פוליטיות והצגת עמדותיהם בפני תלמידים בעתיד, כאשר אני חוזר ואומר - צריך שתישמענה דעות שונות ושהתלמידים יקבלו את ההיבטים השונים בנושאים שמוצגים בפניהם.

אילן שלגי: אני מבקש את סגן השרה, ח"כ הנדל, שיתייחס לנושא.

צבי הנדל: שיגיש את כתב ההגנה.

אילן שלגי: אני מבקש שיתייחס לדברים.

ד"ר צביה ולדן: למה זה מובן מאליו שאתה מגן עליהם?

אילן שלגי: הוא סגן השרה.

צבי הנדל: אני לא מכיר אותך, אבל אני רואה שאת מאוד אנרגטית היום.

ד"ר צביה ולדן: אני תמיד.

יוסי שריד: היא בדרך כלל אנרגטית.

צבי הנדל: זה דבר חיובי.

אילן שלגי: ד"ר ולדן, ח"כ צבי הנדל נמצא פה מתוקף תפקידו כסגן שרת החינוך, ייתכן שיש לו גם מעורבות נוספת בנושא אבל הוא יציג את עמדת המשרד ואולי גם עדות אישית.

צבי הנדל: בוקר טוב.

צבי הנדל: אתחיל, ברשותך, בסיפור קטן.

צבי הנדל: כשהייתי חבר כנסת חדש היינו חבורה, כשמדי פעם ח"כים חדשים היו מתכנסים כדי לבוא לישיבות ועדת כספים ולהחליף חוויות.

צבי הנדל: מטבע הדברים, לאור ההתיישבות המושבית הקיבוצית נמצאת דווקא בידי תנועות השמאל - העבודה, מר"צ ובעיקר מפ"ם - נוצרה לי התחברות בהקשר הזה, החקלאי, עם חברים ממפלגות השמאל.

צבי הנדל: באחת הפעמים ניגש אליי אחד החברים ואמר לי שהייתה לו שיחה מאוד מעניינת עם ח"כ לשעבר יוסי ביילין ויוסי ביילין אמר לו: "תשמע, אם אתם רוצים להעלות לסדר היום איזשהו נושא חקלאי שידובר בו בכלי התקשורת תגיד לי ואני אעזור לכם" והוא בא להגיד לי בשמחה רבה שזה מה שביילין אמר לו ובוא נחשוב יחד איך אנחנו יוצרים את הכלי הזה.

צבי הנדל: בכל מקרה, אין סיפור.

צבי הנדל: הסיפור היחיד, אדוני היו"ר, הוא שיוסי ביילין היה שם.

צבי הנדל: יום ביומו מזמינים קבוצות של מרצים ובסוף לא מסתדר משהו עם המקום וכו'.

צבי הנדל: אני אספר לכם את הסיפור על המקרה המסוים הזה.

צבי הנדל: אילולא יוסי ביילין היה שם, לא היו בתוך שניות כל כלי התקשורת באוויר - גם גלי צה"ל, גם קול ישראל, קיבלתי טלפון גם מערוץ 10, גם מערוץ 1, גם מערוץ 2, ממעריב ומידיעות.

צבי הנדל: תוך דקות.

צבי הנדל: זה הסיפור.

צבי הנדל: אילולא יוסי ביילין אף אחד לא היה יושב פה ואף אחד לא היה יודע מזה.

צבי הנדל: אתם יכולים להיתמם, עם כל הכבוד, אני קצת מכיר את ההוויה הפוליטית, לפחות כמוכם.

צבי הנדל: לכן אני מבקש שתדעו בדיוק את הדברים כמו שהיו.

צבי הנדל: עכשיו לעצם העניין, ואחר כך גם לדעתי.

צבי הנדל: אני קיבלתי בערב טלפון מתלמיד שסיפר לי שישנה יוזמה כזו, יש מרצה כזה וכו'.

צבי הנדל: שאלתי מה הבעיה, אז הוא אמר: "לא רוצים את זה.

צבי הנדל: דיברנו ואנחנו לא רוצים את זה".

צבי הנדל: אני לא מכיר את הסוגייה אבל שמעתי אותו.

צבי הנדל: לא אני התקשרתי, ביקשתי ממזכירתי בבוקר שתתקשר למנהלת המחוז.

צבי הנדל: כבר יום ביומו אני מקבל טלפונים, לא אחד ולא שניים, כל ח"כ מכיר את זה, ודאי כשמישהו עובד במשרד החינוך, ואני לא מכיר ולא מצוי בכל הנושאים.

צבי הנדל: אני אפילו לא מכיר את כל הכללים וכל חוזרי המנכ"ל.

צבי הנדל: עכשיו כבר למדתי ואני יודע שהחוזרים האלה קיימים הרבה לפני השרה הנוכחית, סגן השרה הנוכחית והמנכ"לית הנוכחית, כללים על איך מגישים תוכנית.

צבי הנדל: בכל אופן, מזכירתי הרימה טלפון למנהלת המחוז, שבמקרה, ואני לא ידעתי את זה עד האירוע, רק אחר כך נודע לי, שהיא בכלל מינוי של השר לשעבר יוסי שריד.

צבי הנדל: אני חושב שהוא עשה מינוי מצוין, היא אשת מקצוע מעולה.

צבי הנדל: מאז ועד שקיבלתי טלפון מהתקשורת לא ידעתי בכלל מה קרה עם זה.

צבי הנדל: היא ביוזמתה בדקה מה קרה שם, זה בינה לבין מנהלת המוסד, בין אם זה נכון או לא, היא כנראה לא קיבלה תוכנית או כנראה יש כללים שלא עמדו בהם, והיא ישר הכריעה.

צבי הנדל: גם אם כן היה איזון כנראה צריך להגיש תוכנית, אני לא אכנס אפילו לפרטים, אבל בגדול זה הסיפור.

צבי הנדל: עכשיו כולם מרימים גבה ומתפעלים מהאומץ האדיר שהיה למשרד החינוך במקרה הזה ולמנהלת המחוז, שגם היא אישה מאוד מוכשרת, שאכפת לה באמת מחינוך ולא מפוליטיקה, אבל אני שאלתי באחת ההזדמנויות מה היה קורה לא אם זה היה מישהו מחוץ למערך הפוליטי, אלא נניח היה מופיע השר בני אילון כדי להסביר את משנתו למה טוב לעשות טרנספר מרצון ויוסי שריד היה שר או חבר כנסת ומקבל טלפון.

יוסי שריד: גם לו הייתי שר.

יוסי שריד: שמעת פעם שעשיתי כזה דבר?

צבי הנדל: בטח, כל חב"ד יצאו, בוודאי.

צבי הנדל: איזו שאלה?

צבי הנדל: הוצאת מבתי ספר.

יוסי שריד: תן דוגמה אחת.

צבי הנדל: חב"דניקים, אסור להם להיכנס לבתי ספר.

יוסי שריד: זה עניין אחר לגמרי, לחב"דניקים גם אסור להיכנס לצה"ל.

צבי הנדל: אתה "יוסף הצדיק", יש כאלה ויש כאלה.

יוסי שריד: דבר אליי בנימוס!

צבי הנדל: אני אדבר אליך בדיוק כמו שאני חושב שצריך לדבר.

יוסי שריד: אתה איש גס רוח.

אילן שלגי: רבותיי, אני מבקש.

יוסי שריד: אני מבקש ממך להתנהג באופן תרבותי.

יוסי שריד: דבר אליי בכבוד!

צבי הנדל: אתה האחרון שתלמד אותי כבוד בגסות רוח.

יוסי שריד: בסדר, אני האחרון.

יוסי שריד: דבר אליי בכבוד!

אילן שלגי: חברים, אני מבקש.

יוסי שריד: לא שייך עניין חב"ד לעניין הופעות פוליטיות.

אילן שלגי: אל תעשו את זה אישי.

צבי הנדל: על פי אותו כלל, שגם לא יוסף שריד קבע אותו, הוא נקבע לפניו, גם הוא לא נתן בזמנו להיכנס לקבוצות שהוא חשב שיזיקו לנפש הנער.

יוסי שריד: שקר וכזב, לא היה דבר כזה.

יוסי שריד: שמי יוסי שריד, דרך אגב.

צבי הנדל: לא התערבנו ולא קבענו שזה משחית או לא משחית את נפש הנער, אלא מנהלת המחוז, למורת רוחם של כל אלה שמבינים שאין סיפור בעצם, כולל מכובדי יו"ר הוועדה שלפני ששמע אותי כבר אמר לי את דעתו הנחרצת.

צבי הנדל: לכן אני מציע שמכבוד האנשים שטרחו והגיעו לירושלים נעשה סדר, אבל לדעת שזה לא היה מגיע בשום צורה אחרת לשולחן הזה, כאלה מקרים יש אין סוף - של מנהל תקין, של הגשת תוכנית בצורה מסודרת, של איזונים גם לא באותו יום אלא לאחר חודש וחודשיים וגם שלושה, אבל עם תוכנית מסודרת שעליה דובר עם המחוז.

צבי הנדל: יש כללים, וכשלא עומדים בכללים האלה למנהלת המחוז יש תפקיד, אחריות וחובה לדאוג לכך, כי זה תפקידה.

צבי הנדל: גם לבדוק האם מהלך השיעורים במתמטיקה וחשבון הם לפי מה שצריך על מנת שהנער או הנערה ילמדו ותפקידה גם בדברים אחרים לבדוק האם המדיניות הרב-שנתית, הרב-פוליטית והרב-ממשלתית של משרד החינוך מתקיימת גם בהקשר הזה.

צבי הנדל: בדקה ומצאה שלא, אני סומך עליה, וביקשה לבטל את הפגישה הזאת.

צבי הנדל: הייתה אי נעימות?

צבי הנדל: הייתה.

צבי הנדל: אבל לא בגלל האי נעימות יתנו להם לדבר למרות שהם לא מילאו את הכללים.

אילן שלגי: אני מציע שנשמע את מנהלת בית הספר ומי עוד מהאורחים שלנו שרוצה להתבטא.

יוסי שריד: אם כל האחריות היא על מנהלת המחוז למה מנהלת המחוז לא פה?

צבי הנדל: המפקחת נמצאת פה.

אילן שלגי: אני רואה פה מכתב של גב' אמירה חיים, מכתב שהניחו על שולחני וראיתי עכשיו, מכתב מה-16 במרץ, בו היא מדברת על שתי נקודות עיקריות: ראשית, בית הספר לא הציג תוכנית פעולה שמשקפת את האיזון כמתבקש, מה שגם ח"כ הנדל הזכיר, ובסיום המכתב היא אומרת: "נקדם בברכה יוזמה חוזרת של בית ספר שיהיה בה האיזון הראוי".

אילן שלגי: מכאן אני מבין שהפגם היה בכך שהתלמידים לא קיבלו נייר שאומר: "היום ז'נבה, מחרתיים יש"ע".

קריאה: ואם לא היו אומרים להם הם לא היו מבינים?

אילן שלגי: השאלה למה אי אפשר היה לומר את זה בעל פה, לומר: "בעוד שבוע תהיה פה הרצאה אחרת ותשמעו דעות אחרות".

אילן שלגי: נשמע את המפקחת.

ברוריה אליעז: משום שלא הייתה תוכנית.

אילן שלגי: יש מצב פורמליסטי.

צבי הנדל: יש לי בקשה - אם יש לך עניין לשמוע אותה תקשיב, אם לא היא יכולה ללכת לעבוד, יש לה מה לעשות.

ברוריה אליעז: אנחנו מקדמים בברכה את כל הדיונים שקיימים בבית הספר בחינוך הפוליטי, גם לפי חוזרי מנכ"ל זה תפקידו של בית הספר ואנחנו מעודדים אותו, אלא שהדברים צריכים להיעשות בכפוף לנהלים, והנהלים קיימים כדי שלא ייווצרו מצבים שגורמים אחר כך לבושת פנים, לעניין של אי אפשרות לקיים את המצבים האלה וכדי באמת לאזן את מה שהנוער שומע.

ברוריה אליעז: אין שום חובה לקיים את זה באותו רגע על אותה במה, אבל ביטוי האיזון על פי הנוהל דורש את הנושא של תוכנית שתאמר, שתיעשה ותתכוון על ידי הנהלת בית הספר.

ברוריה אליעז: תוכנית כזאת, למרבה הצער, למרות שכוונות בית הספר היו טובות, וזה נודע לי בדיעבד כי אני בקשר מאוד חזק עם בית הספר, לא עלה בידם ולא הסתייע לעשות את נושא האיזון.

ברוריה אליעז: הם טרחו בעניין אך לא עשו אותו כי לא היה מי שיעמוד עם תאריך ושם ויבוא ויאמר.

ברוריה אליעז: אגב, אנחנו חוזרים ואומרים - אפשר, ותמיד אפשר, לחזור ולקיים את הדיון הזה, כאשר תוגש התוכנית המאזנת ויאמרו שביום זה וזה יגיע מר איקס.

ברוריה אליעז: אם כעבור שבועיים, שלושה או ארבעה יש תאריך ושם יגיע מי שצריך להגיע, וכך אנו פועלים לפי הנהלים.

ברוריה אליעז: ולהפך, בית הספר גם שמע בעבר אנשים והמערכת שמעה.

ברוריה אליעז: אני, כמנהלת בית הספר, עודדתי מצבים כאלה, על אותה במה פוליטית ובאותו חודש.

ברוריה אליעז: הדברים נעשים, כפי שאמר ח"כ שריד, כל יום במערכת.

יוסי שריד: איך נולדה היוזמה של מנהלת המחוז?

יוסי שריד: איך זה בכלל הגיע לפעולה?

ברוריה אליעז: באותו בוקר נודע כל הסיפור.

יוסי שריד: אבל איך?

יוסי שריד: כתוצאה מהתערבות סגן השרה?

ברוריה אליעז: לא.

צבי הנדל: כן.

ברוריה אליעז: הגיעו טלפונים, בין היתר גם לדובר המחוז, מאזרחים בערד, שקיים כך וקיים אחרת, שבאים ואסור לתת להיכנס וכו'.

ברוריה אליעז: מדובר בכעס.

צבי הנדל: למה אתה מזלזל בה?

יוסי שריד: אני לא מזלזל.

צבי הנדל: היא אישה רצינית, היא לא פוליטיקאית.

ברוריה אליעז: סליחה, אתה לא מאמין לי?

יוסי שריד: זה אפילו יותר חמור ממה שחשבתי מלכתחילה, כי במכתב הזה היא כותבת: "אך במצב שנוצר היה חשש שהדבר לא יתאפשר להם ותהיינה הפרעות קשות מצד גורמים שונים".

ברוריה אליעז: זה נכון.

יוסי שריד: כלומר, הייתה פה גם כניעה לאיומים.

ברוריה אליעז: לא, זו לא הייתה כניעה לאיומים.

ברוריה אליעז: זה אחרי שהיא החליטה.

יוסי שריד: לא אחרי שהיא החליטה! היא מסבירה למה.

ברוריה אליעז: אני יכולה לספר לך מה קרה כאשר אני הייתי נוכחת ומה קרה איתי, אני לא יכולה לספר על דברים שאתה רוצה לאלץ אותי לומר.

יוסי שריד: אבל כתוב שחור על גבי לבן!

ברוריה אליעז: זה לא כך.

יוסי שריד: היא כותבת, מה זה לא כך?

ברוריה אליעז: אני יכולה לומר מה שאני אומרת.

צבי הנדל: וזה לא שיקול?

צבי הנדל: מנהלת מחוז לא יכולה לשקול שהיא רוצה למנוע מצב כזה?

ברוריה אליעז: בוודאי.

ברוריה אליעז: לא מתאפשר במצבים מסוימים, והיא הנותנת למה דורשים איזון - כדי שאפשר יהיה בנחת להשמיע את הדעות השונות וכדי שלא ייווצרו מצבים מן הסוג הזה.

ברוריה אליעז: יש לי שיחות עם בית הספר, יש לי שיחות רבות עם מנהלת בית הספר, היא מכובדת עליי ועבודתה נעשית נאמנה וראויה.

ברוריה אליעז: במקרה הזה הייתה טעות בשיקול הדעת, כי היא לא יכלה להציג מראש מצב שהיא יודעת שהיא לא תאזן אותו.

ברוריה אליעז: אנחנו חוזרים ואומרים - אדרבא, יבואו האנשים, יציגו עמדתם ויבואו מהצד הנוסף, מי שעוד יש לו לומר את דברו, ויקוים הנוהל עליו אנחנו מופקדים כפי שחוזרי מנכ"ל מחייבים אותי, את המנהלת ואת כל המערכת.

ד"ר צביה ולדן: צבי הנדל הוא סגן שר, דרך אגב, לא סגן שרה.

ד"ר צביה ולדן: סגן שרה זה מקרה פרטי, בהגדרת תפקידו הוא סגן שר.

אילן שלגי: כבר שאלנו אותו בעניין והוא אומר שלבקשת השרה כך הוא קורא לעצמו.

ד"ר צביה ולדן: שמי ד"ר צביה ולדן, אני מכשירת מורים וראש בית הספר לחינוך הרבה שנים.

אילן שלגי: ד"ר ולדן פה כאחת מנציגי אנשי יוזמת ז'נבה.

ד"ר צביה ולדן: אני אורחת קבועה ונמצאת כאן כמי שמטפלת בהיבטים החינוכיים של ועדת ז'נבה.

ד"ר צביה ולדן: בימים בהם מעמד המורה בסכנה כל כך גדולה והחינוך נמצא במשבר כל כך גדולה צריך להקפיד לא לבזות לא את המורים, לא את המנהלים ולא את משרד החינוך, ואפילו למפקחת אין רשות לבזות את משרד החינוך.

ברוריה אליעז: אני?

ברוריה אליעז: חלילה.

ד"ר צביה ולדן: לא את, מנהלת המחוז.

ד"ר צביה ולדן: הנוהל מחייב לשמור על איזון, כולנו מסכימים שהוא לא מחייב לשמור על איזון בו במקום.

ד"ר צביה ולדן: הנוהל איננו מחייב להגיש תוכנית מראש, שזה דיבור אחר ויש שאלה מדוע, אבל כך עובד משרד החינוך.

ד"ר צביה ולדן: כלומר, אי אפשר להאשים אף אחד בכך שלא הוגשה תוכנית מראש ואני מצטערת שסגן השרה לא יודע שום דבר, כי אם הקשבתם לדבריו, 12 פעמים הוא השתמש במילה "כנראה", הוא לא קרא את העובדות והוא פשוט לא יודע.

ד"ר צביה ולדן: ההנחיות הן לשמור על איזון, לא באותו זמן, ואין חובה לדווח על זה מראש.

ד"ר צביה ולדן: שנית, לפי התוכנית המקורית היו אמורים להיות באותו יום שני אנשים מאזנים.

ד"ר צביה ולדן: יש אנשים שכן נוהגים ללכת עם מאזן, יש אנשים שמחפשים הידברות ומעונינים בה דווקא.

קריאה: אבל המנהלת לא יודעת על המאזנים האלה.

אילן שלגי: תכף נשמע את המנהלת.

ד"ר צביה ולדן: לא אנחנו היינו צריכים לטפל באיזון.

ד"ר צביה ולדן: בדיעבד מסתבר שהמאזן נדחה לשבועיים.

ד"ר צביה ולדן: האנשים היו כבר במקום, התלמידים כבר היו ערוכים מבחינת לוח השעות, אנשים ידעו על זה והכל היה ערוך ומוכן.

ד"ר צביה ולדן: לזה קוראים הלבנת פנים.

ד"ר צביה ולדן: בבוקר, כשהם נמצאים בערד, לשלוח אותם הביתה, זו הלבנת פנים.

ד"ר צביה ולדן: זו אחת העבירות הכי חמורות והיא מבזה את המעמד של המחנכת שנוקטת בה.

ד"ר צביה ולדן: אני לא מדברת על חוסר הכבוד וההתנהלות כלפי עמיתה, איך מתנהגת מנהלת מחוז, שלא מזמן הייתה מפקחת ושלא מזמן הייתה בעצמה מנהלת, נוהגת במנהלת עמיתה שלה.

ד"ר צביה ולדן: ברדיו היא דיברה והדברים גם כתובים פה במכתב.

ד"ר צביה ולדן: הדברים שכתובים במכתב לא עולים בקנה אחד עם שום דבר אחר, זו פשוט בושה.

ד"ר צביה ולדן: היא אמרה שהיא לא קיבלה הודעה מראש ולכן היא ביטלה את זה.

ד"ר צביה ולדן: אם היא לא קיבלה הודעה מראש מה שמקובל לעשות זה לשלוח הביתה שלושה אנשים מבוגרים בעלי זכויות שבאו במיוחד למערכת החינוך כדי לחלוק עם הילדים תקווה?

ד"ר צביה ולדן: הם לא באו להסית אותם, הם באו לחלוק איתם תקווה! זה המסר שנותנים?

ד"ר צביה ולדן: אז מה המשמעות?

ד"ר צביה ולדן: המשמעות היא שמנהלת המחוז היא כל יכולה, המשמעות היא שמנהלת בית הספר צריכה להתקפל בפניה והמשמעות הנוספת באה לידי ביטוי בהתנהגות של סגן השרה - גסות רוח והערות לא ענייניות, שמופנות לא חשוב כלפי מי כי אין אף אחד חשוב ומכובד.

ד"ר צביה ולדן: מי שלא מכבד את הזולת לא מכבד את עצמו.

ד"ר צביה ולדן: תעשו מה שאתם רוצים בבית שלכם, אבל לא בתוך מערכת החינוך.

ד"ר צביה ולדן: אני דורשת התנצלות על זה שמערכת החינוך מבזה את מדינת ישראל, את משרד החינוך, את המורים ואת התלמידים.

ד"ר צביה ולדן: את יוזמת ז'נבה - זו שאלה אחרת, על זה נדבר בפעם אחרת, אבל הנקודה המרכזית היא ביזוי כל המערכת.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: נשמע את מנהלת בית הספר, גב' הרשקוביץ, אם תרצי להציג לנו את הדברים כפי שראית אותם וחווית אותם.

פרחיה הרשקוביץ: חוויתי אותם, אכן.

פרחיה הרשקוביץ: אנחנו קיבלנו איזושהי פנייה מטעם העיר שמגיעים אנשי הסכם ז'נבה לעיר ויש להם תוכנית מלאה, בתוך התוכנית שאלו אותנו אם נוכל לארח אותם לשעה.

קריאה: מי זה העיר?

קריאה: מנהלת מחלקת החינוך?

פרחיה הרשקוביץ: לא, עיריית ערד, עם המתנ"ס ועם כמה גופים בתוך העיר שקידמו את הנושא הזה.

פרחיה הרשקוביץ: בתוך המסגרת הזו הם חשבו לנכון להציג את עמדתם גם בבית הספר.

אילן שלגי: אין פה מישהו מעיריית ערד, נכון?

פרחיה הרשקוביץ: אני מתפלאת, אני יודעת שהם היו בדרך.

אילן שלגי: יש לנו אישור של סגן ראש העיר, מחזיק תיק החינוך ומנהלת מחלקת החינוך, הם אמרו שיבואו.

קריאה: יתכן ועוד יגיעו.

פרחיה הרשקוביץ: אני רוצה לומר שבית ספר תיכון בערד הוא לא בית ספר שמשופע באנשים שרוצים להגיע אליו ולדבר בו.

פרחיה הרשקוביץ: אנחנו לא בית ספר בליך או בית ספר דומה, ואני ראיתי בזה הזדמנות.

פרחיה הרשקוביץ: אני גם הייתי מודעת לנושא האיזון.

פרחיה הרשקוביץ: כמו שאתם רואים, מנהל בית ספר צריך להיות לפחות יועץ משפטי כי יש חוזרי מנכ"לים אינסופיים, אבל הייתי מודעת והתחלתי לפנות בעניין הזה.

פרחיה הרשקוביץ: למרבה הצער לא סגרתי תאריך ולא סגרתי אדם, אבל טיפלתי בזה, היינו מודעים לכך והרגשתי מחויבת לעניין כי אני גם מאמינה בזה.

פרחיה הרשקוביץ: אני מאמינה שנוער צריך לשמוע דעות מכל הגוונים ומכל קשת הדעות במדינה.

פרחיה הרשקוביץ: מבחינה זו אני מסכימה לנאמר.

פרחיה הרשקוביץ: אני לא צריכה להגיש תוכנית, אגב, זו לא הנחיה בחוזר מנכ"ל, אבל אני הייתי צריכה לדעת שאני עושה את עבודתי.

פרחיה הרשקוביץ: לא יכולתי להראות תוכנית סגורה.

ברוריה אליעז: לא הוגשה תוכנית מראש, גם בעל פה זו תוכנית.

קריאה: זה לא מה שהיא אמרה.

אילן שלגי: בואו נשמע את גב' הרשקוביץ.

פרחיה הרשקוביץ: האם היא שכשפנו אליי זה היה ממש פחות משעה לפני האירוע בבית הספר, כשהיינו מוכנים מכל הבחינות בבית הספר.

אילן שלגי: כשפנתה אליך העירייה והאירוע תואם כמה ימים קודם זה היה?

קריאה: חודש.

פרחיה הרשקוביץ: לא, התחלתם בחודש, אנחנו קיבלנו את ההחלטה לפני פורים.

פרחיה הרשקוביץ: לא היה לנו הרבה זמן.

פרחיה הרשקוביץ: פנינו לאנשים בעיר שיעזרו לנו להביא אנשים מהכיוונים האחרים בקשת הפוליטית כי ידענו שאנחנו לבד לא נצליח.

פרחיה הרשקוביץ: אני מכירה את מה שקורה בערד ובאמת ראיתי בזה הזדמנות להביא אנשים מהשורה הראשונה.

קריאה: למה אנשים לא באים?

פרחיה הרשקוביץ: כי זה מקום קטן ורחוק ואם הם לא בדרך הם לא מגיעים.

אילן שלגי: את פנית לאנשים שרצו להשיג אנשים בעלי דעות אחרות?

פרחיה הרשקוביץ: לא, פניתי לאנשים בעיר שיכלו לעזור לנו לסייע, לאו דווקא מאנשי הליכוד.

אילן שלגי: לסייע במה?

פרחיה הרשקוביץ: כדי להביא עוד אדם.

פרחיה הרשקוביץ: הייתי מודעת לנושא האיזון, אני בעדו וחושבת שזה חשוב.

אילן שלגי: והם לא הצליחו?

פרחיה הרשקוביץ: לא הצליחו עד לאותו ערב.

פרחיה הרשקוביץ: ידעתי שאין לי אדם סגור עם תוכנית ועם תאריך.

פרחיה הרשקוביץ: יש משהו בדרך, שוקי דיבר איתו אישית ולכן הבאתי גם אותו.

פרחיה הרשקוביץ: הוא הבטיח לו משהו.

שוקי רוסק: הוא הבטיח שבשבועיים הקרובים יבוא אדם מהצד השני של הקשת הפוליטית.

אילן שלגי: טוב מאוד.

פרחיה הרשקוביץ: אבל לא היה לי שם.

שוקי רוסק: הוא אמר שהוא יעשה כל מאמץ לשם כך.

קריאה: תדייקו, עד היום הוא לא דאג לזה.

פרחיה הרשקוביץ: אני לא יכולה לומר שהיה לי משהו כתוב וסגור לחלוטין.

פרחיה הרשקוביץ: לומר לך את האמת, כבר היו לנו דברים סגורים, כמו ביקור של זאב בוים שהיה צריך להגיע אלינו בתקופת הבחירות הקודמות וגם הוא ביטל ברגע האחרון.

פרחיה הרשקוביץ: גם שם היינו עסוקים מאוד בנושא האיזון.

פרחיה הרשקוביץ: מהבחינה הזו אין לי טענה, לא סגרתי את הדברים כפי שצריך.

פרחיה הרשקוביץ: יחד עם זה, אני רוצה לומר שלהפתעתי גם במקרה הזה של ד"ר ולדן וגם במקרה של המחוז שלנו הם בכלל לא ידעו מה עשיתי ומה לא עשיתי, לא דיברו איתי לפני כן.

פרחיה הרשקוביץ: מבחינה זו הייתה לי תחושה לא נעימה.

פרחיה הרשקוביץ: אני מאוד מעריכה את מנהלת המחוז.

ברוריה אליעז: את צריכה לדבר איתם אם יש לך בעיה.

אילן שלגי: גב' אליעז, סליחה, עם כל הכבוד, את כל הזמן מתערבת.

קריאה: סליחה, שאלת הבהרה - אמרת: "פנו אליי", מי זה פנו?

פרחיה הרשקוביץ: פנתה אליי גב' אליעז ואמרה לי: "פרחיה, יש בעיה, אין איזון", או משהו כזה.

ברוריה אליעז: מה זה משהו כזה?

פרחיה הרשקוביץ: אני זוכרת משהו כזה, אני לא זוכרת את המילים במדויק, אני לא מצטטת אותך.

פרחיה הרשקוביץ: הועברה אליי הנחיה שאנחנו לא יכולים לקיים את האירוע הזה.

פרחיה הרשקוביץ: לא היה לי זמן אפילו לבטל.

פרחיה הרשקוביץ: אני מרגישה מאוד לא נעים בקטע של העלבון, כי אני לא הופעתי בפניהם של אנשים.

פרחיה הרשקוביץ: זה לא נעים, אבל אני גם עובדת.

קריאה: נתנו לך גם למחול על כבודך.

פרחיה הרשקוביץ: נכון, אבל לא היה לי זמן לטפל בנושא.

פרחיה הרשקוביץ: זה היה מאוד סמוך ומאוד קרוב.

פרחיה הרשקוביץ: יש עוד סיבות, שאני לא רוצה להעלות כרגע.

פרחיה הרשקוביץ: קיבלתי החלטה, פניתי ודיברתי.

פרחיה הרשקוביץ: זה לא היה נעים, אבל בסך הכל אני מיישמת מדיניות משרד החינוך, זה התפקיד שלי.

פרחיה הרשקוביץ: בקטע הזה אני מודה שלא סגרתי את הדברים עד הסוף ואני מקבלת את ההערה של מנהלת המחוז בעניין הזה.

אילן שלגי: עוד מישהו מאנשי ערד רוצה להוסיף על הדברים?

אילן שלגי: אני רוצה לשמוע את התלמידה, יו"ר מועצת התלמידים, איך אתם, התלמידים, ראיתם את הדברים ואיך אתם רואים אותם היום.

מעין גבע: הרבה פעילויות לא פורמליות מתבטלות לנו עכשיו.

מעין גבע: כשמביאים לנו, כתלמידים, פוליטיקאים זה מין משהו חדש, מין משב רוח מרענן ונחמד.

מעין גבע: מצד אחד, יש בי קצת רגשות מעורבים בנוגע לדבר.

מעין גבע: מצד אחד אני מאוד מודה על כך שרצו לשתף אותנו בני הנוער במה שקורה, אבל מצד שני הרגשתי שמי שזה באמת עניין אותו ניגש באותו ערב למתנ"ס ושמע מה יש לכם להגיד.

מעין גבע: אני אישית ראיתי בזה חתירה תחת הממשל, היה לי מאוד קשה שבעצם רצו להביא לנו משהו שלא בהכרח נותנים לבני נוער לשמוע.

קריאה: מה?

מעין גבע: זה מה שאני הבנתי.

צבי הנדל: אפשר לא להפריע לה?

קריאה: קודם היינו מנומסים, עד שחזרת.

קריאה: הייתה כאן אווירה מאוד מנומסת.

קריאה: בת כמה את?

מעין גבע: אני בת 16.

קריאה: יש לך תעודת זהות?

מעין גבע: יש.

מעין גבע: אני אישית הגעתי באותו ערב למתנ"ס שלנו ושמעתי את הדברים, ממה שאני הבנתי מה שזה אומר הוא שברגע שהעם ירצה שלום לממשל לא תהיה שום דרך להתנגד, הם יהיו חייבים לעשות את זה בסופו של דבר.

מעין גבע: אני אישית רואה בזה חתירה כנגד הממשל שלנו, בעצם הם מארגנים מרד דרך העם וזה משהו שלא מקובל עליי שבני נוער יקשיבו לו, כי מרד דרך העם זה משהו שלא מתאים לשנות האלפיים, לפחות מבחינתי.

צבי הנדל: את זה אפילו אני לא אומר.

אילן שלגי: ואז מה קרה?

אילן שלגי: התארגנה איזושהי התארגנות של תלמידים נגד האירוע?

מעין גבע: לא.

מעין גבע: ממה שידוע לי, תלמיד משכבה י"א התקשר ואמר את הדברים שלו, אמרו לי שפרסמו את זה בכלי התקשורת.

אילן שלגי: מי התקשר?

מעין גבע: תלמיד משכבה י"א.

מעין גבע: הוא אמר שזה לא נראה לו שמבטלים את העניין, שאנחנו נוער העתיד וצריך שאנחנו נשמע דברים כאלה.

מעין גבע: אני מסכימה איתו שבאמת אנחנו נוער העתיד וצריך שנדע ונשמע, אבל מצד שני מבחינתי מה שהם באים ומייצגים לא מקובל עליי שהתלמידים ישמעו.

אילן שלגי: את לא יודעת מה הם רוצים לספר לך.

מעין גבע: אני שמעתי.

מעין גבע: הגעתי למתנ"ס שלנו בשמונה בערב והקשבתי מה יש ליוזמים להגיד בנוגע לשלום.

מעין גבע: אם אני לא טועה, ישבו שם 5 או 6 פנליסטים ודיברו כל אחד את דבריו.

אילן שלגי: היה פנל במתנ"ס, זה מה שאת אומרת?

מעין גבע: כן.

קריאה: הם נשארו לערב במתנ"ס.

אילן שלגי: לאחר האירוע שבוטל, לא יום קודם.

מעין גבע: באותו יום, יום רביעי, היו אמורים להגיע אלינו יוזמי הסכם השלום לבית הספר.

מעין גבע: באותו ערב היה מפגש במתנ"ס.

ד"ר צביה ולדן: צריך להצדיע למערכת החינוך, באו במיוחד לבית הספר כדי להסביר את זה וכדי להקשיב למה שאתם חושבים.

מעין גבע: אני מכבדת את זה מאוד.

אילן שלגי: את מדברת על מה שהיה אחרי, אני רוצה לדעת מה היה לפני.

אילן שלגי: מה אמרו לכם שיקרה ומה אמרו לכם לגבי מדוע זה לא מתקיים?

אילן שלגי: אחר כך תספרי גם על הערב.

יוסי שריד: אני מוכרח לומר שדברייך גורמים לי להרבה עוגמת נפש, אבל זה כבר לא קשור.

יוסי שריד: אני רוצה לשאול אותך - נניח שמזמינים איש מן הקצה השני, יש להניח שבין חברייך יש אנשים שבוודאי הדברים שאותו פלוני מן הקצה השני של המפה הפוליטית מאוד מקוממים אותם, אז את חושבת שבגלל זה לא צריך להזמין אותו?

מעין גבע: מה שאני רוצה לומר זה שאם באמת היה רצון להציג לנו דעה פוליטית ולגרום לבני הנוער יותר להתעניין אז לא היו מביאים לנו קיצון וקיצון.

מעין גבע: לא היו רוצים להביא שמאל קיצון ולא היו רוצים להביא לנו ימין קיצון.

יוסי שריד: למה זה קיצון?

יוסי שריד: את יודעת שעל פי סקרי דעת הקהל 50% מן הציבור בארץ הזדהו עם היוזמה הזו?

יוסי שריד: 50% מהציבור הם קיצוניים?

קריאה: זה שקר 50%.

יוסי שריד: ראיתי בעיתונים, זה סקר של מינה צמח.

אילן שלגי: אנחנו לא מאפשרים לה לדבר.

מעין גבע: מבחינתי האישית יוזמי הסכם ז'נבה זה קצת שמאל קיצון מבחינתי.

מעין גבע: גם אם היו מביאים לנו ימין קיצון זה לא היה מקובל עליי.

יוסי שריד: למה?

קריאה: כמו הנדל?

מעין גבע: זה לא משנה.

מעין גבע: אני, כיו"ר המועצה, דואגת לטובת התלמידים שאני מייצגת.

מעין גבע: בכל נושא שמביאים דעה קיצונית מדי זה לא נותן את התמונה האמיתית.

מעין גבע: ברור שאם יביאו לי משהו קיצוני זה לא ייתן לי את התמונה האמיתית.

אילן שלגי: אני מבין, את לא רוצה לשמוע דעות קיצוניות, לא מכאן ולא מכאן.

מעין גבע: נכון.

יוסי שריד: למדתם על גלילאו גלילי בהיסטוריה?

מעין גבע: לא.

יוסי שריד: גלילאו גלילי, כשהוא גילה כל מיני דברים, כמו למשל שכדור הארץ סובב סביב השמש, הוא היה הכי קיצוני בעולם.

יוסי שריד: את יודעת שהעלו אנשים על המוקד בגלל כל מיני השקפות "קיצוניות" לפי דעתך?

יוסי שריד: רק מה לעשות, בסוף הסתבר שבאמת כדור הארץ סובב סביב השמש ולא להפך.

מעין גבע: אני חושבת שאם רוצים להכניס דעה מסוימת לדעת הציבור לא צריך להכניס אותה דרך מערכת החינוך.

קריאה: בשביל מה את הולכת לבית ספר?

אילן שלגי: האם באותו בוקר או יום קודם את, כיו"ר מועצת התלמידים, היית איכשהו שותפה לאירוע שמתארגן?

אילן שלגי: ידעת על זה בכלל?

מעין גבע: אני ידעתי כמו שאר התלמידים.

אילן שלגי: מה ידעתם?

מעין גבע: ידעתי שיום למחרת צריכים להביא לנו יוזמי הסכם בשעות מסוימות, שמן הסתם הבנתי שהם ידברו אתנו על מה הם רוצים לעשות, על ההסכם ועל המהות שלו.

אילן שלגי: ואחר כך מה קרה?

אילן שלגי: אמרו לכם שזה מתבטל?

מעין גבע: כן.

אילן שלגי: הסבירו לכם למה?

קריאה: הסברנו להם.

יוסי שריד: אתם לומדים תנ"ך?

יוסי שריד: אני בטוח שלמדת על ירמיהו ויחזקאל.

מעין גבע: לא, לזה דווקא עדיין לא הגעתי, אני לומדת בי"א.

יוסי שריד: בכל מהלך לימודיך לא למדת ירמיהו ויחזקאל?

מעין גבע: לא.

אילן שלגי: יש שינויים במערכת.

יוסי שריד: לא לומדים על גלילאו, לא לומדים על ירמיהו, מה אתם לומדים?

קריאה: אדוני יודע שמלמדים את זה, גם כשהוא היה שר החינוך.

יוסי שריד: שני האנשים האלה, ירמיהו ויחזקאל, וגם עמוס ואחרים, קיללו שלטון, קיללו מלכים וקראו למגר את שלטונם.

יוסי שריד: דברים איומים ונוראים.

יוסי שריד: זה הרבה יותר גרוע מיוזמת ז'נבה ש"קוראת למרד", לא שאני שמעתי על זה.

מעין גבע: כך אני ראיתי את זה.

יוסי שריד: מאה אחוז.

יוסי שריד: הם עשו דברים איומים, את מציעה לא ללמוד אותם?

מעין גבע: לא.

משה גפני: את, כיו"ר מועצת התלמידים, היית מסכימה שיו"ר הוועדה, ח"כ אילן שלגי, ואנוכי נופיע בבית הספר שלכם בדיונים על דת ומדינה?

מעין גבע: אני חושבת שכן.

יוסי שריד: תדעי לך שהם מאוד קיצוניים, אני מכיר אותם.

מעין גבע: רק רגע, בבקשה.

מעין גבע: במידה והתוכן של מה שייאמר יעבור את הסינון הנכון.

משה גפני: אותנו אי אפשר לסנן, יש לנו חסינות.

מעין גבע: אולי אני לא משתמשת במילים הנכונות אבל אני מסבירה את עצמי.

משה גפני: אני שאלתי שאלה אמיתית.

מעין גבע: אם זה באמת משהו שלא בא להסית, אלא משהו שבא להעשיר את הידע שלנו, אז למה לא?

קריאה: כל הכבוד.

מעין גבע: בכנות, אני כל כך מברכת על להעשיר יותר את בני הנוער בכל דבר, אבל כשמבחינתי זה עובר את הגבול קשה לי עם זה.

מעין גבע: אם זה משהו שבא למלא את התוכן שלנו קצת יותר, במיוחד עכשיו כשהתוכן של בני הנוער קצת התמסמס לו, אז למה לא?

יולי תמיר: שמעתי בצער את הדברים שלך, כי אני חושבת שאת לא אשמה, מישהו לא חינך אותך נכון.

יולי תמיר: אני אומרת את זה גם למנהלת.

יולי תמיר: מוקרנים אל אדם כוחות חיצוניים, לא רק מה שנאמר בכיתה אלא גם השתלחות פוליטית נקלטת בלב התלמידים.

יולי תמיר: לא יעלה על הדעת, מעין, שאת תשמשי צנזורה לאף אחד.

יולי תמיר: כמו שלא יעלה על הדעת שאני אעשה צנזורה למה שאת תגידי פה בוועדה לא יעלה על הדעת שאת תעשי צנזורה למה שאני רוצה להגיד בפני התלמידים.

יולי תמיר: אני לא הייתי צריכה להיות בערד, אבל אם אני או מישהו אחר היה אומר משהו בפני התלמידים שהוא על סף הסתה הייתם מגישים תלונה למשטרה, היא הגורם היחיד במדינה שיכול לאסור על אנשים לדבר דברים שנחשבים כהסתה, כל השאר מותר.

יולי תמיר: זו המהות של החיים הדמוקרטיים, גם לשמוע דברים שאותך, באופן אישי, מאוד מקוממים.

יולי תמיר: אם זה מקומם אותך אני מכבדת את זה, את לא חייבת להסכים לזה, אבל את חייבת להבין, המורים שלך חייבים להסביר לך, המפקחת חייבת וסגן השרה חייב להסביר לך שמותר להגיד את הדברים האלה בכל מקום עד אשר הם יאסרו, ויש בשוליים של מדינת ישראל מקרים שאסרו על אנשים לדבר ולהתבטא, אבל זה המקרה הנדיר.

יולי תמיר: זה לגבי הטענות שלך.

יולי תמיר: מעבר למה שד"ר ולדן אמרה לגבי הזילות של היחס בבית הספר לתלמידים, יש כאן מגמה מתמשכת של הטיית הכף לגבי העמדות שמוצגות לתלמידים, מה לגיטימי ומה לא לגיטימי בבתי הספר.

יולי תמיר: רק לפני שבוע היינו פה בדיון אחר, שאני רוצה להקיש ממנו לדיון הזה, ובו משרד החינוך שיבח תלמיד שאמר שאסור לדבר על רבין וצריך ללמד את רצח כהנא, רצח רבין ורצח גנדי באותה חבילה.

יולי תמיר: על זה הוא קיבל ציון לשבח, ואני חושבת שלא אטעה אם אומר שאנשים שמייצגים דעות הפוכות מאלה של יוזמת ז'נבה מופיעים בבתי הספר כל הזמן.

יולי תמיר: האיזון לא חייב להיות באותו רגע.

יולי תמיר: מערכת החינוך ודאי מחויבת באיזון על פני שנת הלימודים, אבל לבוא למנהלת ולהגיד לה: "לא נתת לנו את שם האיש כאן ועכשיו" נראה לי לא רציני.

יולי תמיר: אם היו אומרים: "במהלך החודשים הקרובים תדאגו שיבוא מישהו אחר" נראה לי שאף אחד פה לא היה מתקומם, ודאי לא אנשי ז'נבה, אנחנו מוכנים גם להתעמת על אותה במה עם אנשים בעלי דעות אחרות, כי אנחנו מאמינים בשיח הפומבי, הציבורי והחופשי, וודאי שלא היה שום ניסיון להגיד "רק אנחנו פה", לא היה פה ניסיון לא לאפשר לאנשים אחרים להתבטא.

יולי תמיר: אז לא היה למנהלת שם של אדם ותאריך.

יולי תמיר: כיוון שזו הופעה תקדימית אני רואה את זה מאוד בחומרה, כי יש כאן ניסיון לקבוע תקדים שלא לתת ליוזמת ז'נבה להיכנס לבתי הספר.

יולי תמיר: אני אומרת לכם שאם זה יתמשך אנחנו נגיע עם זה גם להליכים משפטיים, כי יש כאן לא רק איפה ואיפה, יש כאן דבר שמערכת החינוך עושה והיא חוטאת בו פעם אחרי פעם - ניסיון להרחיק את התלמידים מהדיון הציבורי הפוליטי.

יולי תמיר: בכלל, מערכת החינוך הישראלית פוחדת כמו מאש מדיונים פוליטיים ומה שהיא גורמת זה לא לכך שהדיון הזה לא מתנהל, כי התלמידים חיים במדינה הכי פוליטית בעולם שבה מדברים פוליטיקה השקם וערב, אלא שהדיון הזה מתנהל לא בצורה מושכלת והמסקנות הן כמו אלו שמעין אימצה לעצמה, שלא בצדק, כי אני חושבת שאף אחד לא ישב איתה והסביר לה את הדברים האלה.

יולי תמיר: את הדברים האלה יכולים היו המנהלת, המפקחת ואתה אדוני, לבוא לפני הדיון ולהגיד: "אני רוצה להסביר לכם משהו על חופש הדיבור", אבל לשלול כניסה לבית ספר זה דבר שלא יעלה על הדעת.

יולי תמיר: אני מקווה שזה מקובל על חבריי, אני רוצה לומר באופן חד משמעי שאם יוזמת ז'נבה תפנה לבתי ספר אחרים ואם יהיה איסור גורף ושלילה גורפת זה לא יהיה מקובל עלינו.

אילן שלגי: אף אחד לא אומר שיש איסור.

צבי הנדל: מותר להגיד הכל.

ד"ר צביה ולדן: גם כשאני דיברתי אתה לא היית וחבל.

צבי הנדל: את כל הזמן מדברת.

אילן שלגי: ד"ר ולדן, אני אתן לך לחזור על דברים שתרצי שסגן השרה ישמע, או שאחד מחבריך יחזור עליהם.

אילן שלגי: ח"כ תמיר, ברשותך, פה אנחנו לא רואים מגמה של איסור גורף.

אילן שלגי: אני רואה פה היתפסות לטענה פורמלית, מה שגרם לביטול האירוע ברגע האחרון בצורה מאוד לא מכובדת.

יולי תמיר: אז תרשה לי להציע הצעה אחת קונקרטית, שהוועדה תקרא עכשיו למערכת החינוך לאפשר ליוזמת ז'נבה ולכל אדם אחר שיש לו דעה פוליטית להיכנס לבתי הספר, ולהפך - תעודד את בתי הספר, בעיקר התיכוניים, להזמין אנשים בעלי עמדות שונות להציג בפני התלמידים את הדעות שלהם ולעורר דיון חופשי.

יולי תמיר: שנית, לאור הדברים שאמרה מעין, נראה לי שכדאי היה לעשות דיון בבתי הספר על גבולות חופש הדיבור, כי זה דבר שלצערי לא נקלט.

יולי תמיר: מעין נראית לי בחורה חכמה, היא עומדת בראש מועצת התלמידים והיא בוודאי גם מקובלת בבית הספר, אם היא אומרת את הדעות האלה הן לא רק שלה.

יולי תמיר: הדיון בחשיבות חופש הביטוי וגבולותיו חייב להיערך בבתי הספר.

יולי תמיר: אני מציעה שאת שתי ההמלצות האלה תקבל הוועדה.

ציון אבו: אני הייתי מתאם הפעולה מול הרשות.

ציון אבו: זה המקום להגיד כמה דברים למען ההגינות.

ציון אבו: מהבחינה ההיררכית, החל מהרמה של מנהיגי העיר ועד הנהלת בית הספר נהגו בשיא ההוגנות ובאמת מתוך דאגה אמיתית לעשות מאמץ לאזן מבחינת הדעות.

יוסי שריד: לא נשמעה פה שום טענה כלפי בית הספר או כלפי הרשות המקומית.

ציון אבו: קחו בחשבון שמי שעומד בראשות הנהגת העיר, ראש העיר, הוא ימני.

קריאה: איך אתה יודע שניסו לאזן?

ציון אבו: משום שאני הייתי מעורב בשלב מסוים כדי לדאוג לאיזון הזה.

אילן שלגי: אתה ניסית לתאם מישהו אחר שיבוא אתכם?

ציון אבו: לא, אני בקשריי ניסיתי דרך יחיאל זוהר מנתיבות לדאוג שיגיעו לשם אנשים מהצד השני.

ציון אבו: זה לא עלה בידינו ואני יודע שהתוכנית של בית הספר הייתה שתוך שבועיים-שלושה תגיע משלחת מהצד הימני.

אילן שלגי: אתה אומר שבית הספר אמר לך שהם צריכים שיהיה גם בעל דעה אחרת וכשהיה להם קושי למצוא כזה ניסית לסייע להם?

ציון אבו: נכון.

ציון אבו: כמי שכיהן כ-19 שנה כמנהל אגף הנוער והתרבות בדימונה אני יכול לומר לכם שזה לא היה קורה בדימונה, למרות שזו פריפריה.

ציון אבו: מישהו מועד ההורים המרכזי בראשון לציון אמר שאם זה היה קורה אצלו בבית הספר הוא היה שורף את המועדון.

ציון אבו: זה לא היה קורה.

ציון אבו: זה חשוב שההורים, בעניין הזה, מבחינת המעורבות שלהם, יכלו לשנות את ההחלטה באותו בוקר.

אילן שלגי: אני עכשיו שומע לראשונה על הורים.

ציון אבו: אני אומר לך, היו פניות של הורים לפיקוח.

ציון אבו: אני אישית דיברתי עם ברוריה באותו בוקר ואני יכול לתת שמות של נציגי הורים שדיברו עם משרד החינוך בעניין.

אילן שלגי: כלומר, אתה אומר שהיו לחצים.

ציון אבו: בוודאי.

ציון אבו: לחצים לאפשר כניסה אחרי החלטה של משרד החינוך באותו בוקר.

ציון אבו: אני חיפשתי את צבי הנדל באותו בוקר, השארתי לך הודעה אצל העוזרת שלך ולא חזרת אליי.

ציון אבו: לכן אני אומר לכם יותר מתוך תחושה שכאן, לדעתי, מנהלת בית הספר היא איזשהו קורבן וחבל מאוד, משום שפה נהגו בשיא ההוגנות ופה הייתה מחשבה.

ציון אבו: ראש היער אמר במפורש: "למרות דעותיי הימניות אני דמוקרט, אני נותן חופש בעניין הזה ואני מעוניין מאוד לתת כלים ומידע לחשיבה פוליטית, לכן אני פותח את דלתות המתנ"ס וגם בית הספר לדעות".

קריאה: הוא לא המעסיק שלי.

ציון אבו: בסדר.

משה גפני: אני לא מכיר את המקרה, אבל אני לא ראיתי פה שום מגמה, לא ממשרד החינוך ולא משום מקום.

משה גפני: היה פה כשל, אבל אני לא חושב שמחפשים את המנהלת.

ציון אבו: אני לוקח את זה מהעורבות שלי ברמה היישובית באותו מקום.

ציון אבו: אני באותו בוקר עשיתי מיליון טלפונים כדי לשנות את ההחלטה ומה שקיבלתי מתוך שיחות כאלה ואחרות זה ש"לא כדאי לך להתערב, יש פה התחשבנות".

ציון אבו: אני אומר את זה משום שאני מחויב לאמת ואני אומר את האמת כאן - זו התחושה שלי.

אילן שלגי: אדוני, סגן השרה, אתה רוצה להוסיף דברים?

צבי הנדל: לא עשיתי דוקטורט כל כך יסודי לעניין הזה, אבל אני יכול להגיד כמו שפתיחת דבריי שאני מסכים ברוח ובתוכן כמעט לכל מילה שאמרה ח"כ יולי תמיר.

צבי הנדל: אני חושב שהדבר הזה בא לידי ביטוי גם במכתבה של מנהלת המחוז במשפט האחרון: "נקדם בברכה יוזמה חוזרת של בית הספר".

צבי הנדל: אני גם לא אומר שהמנהלת לא עשתה מאמצים, אינני מכיר את המנהלת אבל היא לא עושה עליי רושם של אדם קיצוני.

פרחיה הרשקוביץ: גם מעין לא תאמר שאני קיצונית.

צבי הנדל: בסופו של דבר, למדתי את זה דווקא מח"כ יוסי שריד, שבהרבה דברים אנחנו בודקים את מבחן התוצאה.

צבי הנדל: אם במבחן התוצאה ראש העיר לשעבר של נתיבות לא הצליח או כן הצליח לארגן איזון, ואני לא אומר את זה בציניות, אבל אם הייתה איזושהי תוכנית מובנית אני מניח שמנהלת המחוז הייתה מאשרת.

צבי הנדל: כאמור, לא בדקתי דעות פוליטיות של אף אחד, אבל אני מניח שמאחר וזו רוח הדברים, כל מי שחושב או מנסה לתרגם את המקרה הספציפי הזה שקיבל פרסום כמין מגמה של השתקה וכו' טועה ומטעה.

צבי הנדל: בראש ובראשונה הוא מטעה את עצמו, שזה הכי חשוב, כי בסופו של דבר מי שמשקר או מטעה את עצמו זה הדבר החמור ביותר, כי אם הוא יודע את האמת ואחר כך מנסה לשכנע אחרים זה לגיטימי, אבל אני רוצה שיהיה ברור לגמרי, דברים נרשמים בפרוטוקול ואף אחד לא יסתום לאף אחד את הפה, אלא כן זו הסתה פרועה נגד המדינה.

צבי הנדל: מאוד אהבתי ונעמו לאוזניי דבריה של התלמידה הנהדרת הזו.

צבי הנדל: לא בגלל הדעות, אני לא מסכים איתה באף מילה.

צבי הנדל: אמרתי באחד השידורים, ואלוהים עדי, שאילו שמעתי שבני אילון, ידידי הטוב, הולך לנאום על טרנספר מרצון בבית ספר וזה הנאום היחיד שיש ואין תוכנית מאזנת, הייתי נותן מיד הוראה לבטל את המפגש הזה, חד וחלק, מה שלא עשיתי פה.

ד"ר צביה ולדן: אלוהים עדך.

צבי הנדל: כל הפוסל במומו פוסל.

צבי הנדל: אני יכול להעיד על עצמי, כל אחד חושב שהייתי נוהג כפי שהוא היה נוהג, אבל כנראה שאני שונה בעניין הזה.

צבי הנדל: לכן אני פתחתי ואמרתי, ואני חוזר ואומר - אין סיפור, זה מנהל תקין במובן הכי חיובי שלו, הייתה פה תקלה של אי נעימות, ואני מאוד מבין את המנהלת שלהגיד למישהו שהיא תיאמה איתו 3-4 ימים לפני זה והוא בא וטרח ממרכז הארץ דרומה זה דבר מאוד לא נעים, אבל זאת הסוגיה ולכן האגרסיביות הזאת של הטיפול בכל הנושא שסוטה מהמסלול המאוד מסודר ומטופל ארגונית, של קבוצת אנשים, שתהיה חשובה ככל שתהיה עם עברה המפואר, היא מוגזמת.

צבי הנדל: אין סיפור.

צבי הנדל: בזה פתחתי ובזה אני מסיים.

צבי הנדל: אין לי ספק שכשיהיו תוכניות בבית ספר למהלכים של הרצאות פוליטיות מאוזנות, גם אם לא על אותה במה, זה נכתב בכתב ואני אומר את זה עכשיו בעל פה, הם יבורכו ולא תהיה שום בעיה עם זה.

צבי הנדל: להזכירכם, הייתה סיטואציה יותר קשה שהגיעה לידי, ומטבע הדברים קורה שנוהגים בציניות כי זו דרכו של עולם, כשאל מישהו בתפקיד מגיעים נושאים מסוימים.

צבי הנדל: הגיעה אליי מבית ספר באשדוד, כמדומני, הודעה על קבוצת סרבנים מאורגנת שרצתה להרצות בבית ספר, נדרשתי לנושא גם מטלפון של הורה או תלמיד וגם זה הלך לאותו מסלול.

צבי הנדל: אני לא מכיר את בית הספר ואת תוכניות הלימודים, אני העברתי את זה למנהל המחוז והעניין הזה טופל כפי שטופל, לא היה רעש ולא מהומה, אלא לדאוג שבאמת החינוך בישראל יהיה ראוי ונכון כפי שקבעו שרי החינוך והמנכ"לים לדורותיהם ולא השרה או המנכ"לית הנוכחית.

אילן שלגי: יש התרשמות שפה המערכת נתפסה לעניין פורמליסטי כדי לא לאפשר לאנשים האלה לדבר, כאשר המנהלת אמרה שהיא טרחה לתאם מפגש עם בעלי דעות אחרות ושמענו פה עוד אנשים שהיו מעורבים בזה.

צבי הנדל: אני לא השתכנעתי.

אילן שלגי: אני השתכנעתי.

קריאה: סליחה, אתה לא מאמין לה?

דרור שטרנשוס: כאדם שמקבל שירות ממערכת החינוך אני חושב שגם אם נגיד שמה שנאמר פה נכון והיה איזשהו כשל, היה צריך לתת לנו להיכנס ולדבר ואחר כך לסגור את החשבון בין המפקחת, המנהלת, מנהלת האזור וכד'.

דרור שטרנשוס: אני חושב שכל מערכת שנותנת שירות כך הייתה נוהגת, כי המערכת הזו נותנת שירות לתלמידים וקיבלנו עשרות ומאות פניות מתלמידים על הסיפור הזה, שחושבים אחרת מהתלמידה הזו.

צבי הנדל: גם אם זה נכון מה שאתה אומר, זו סך הכל טעות בטקטיקה של שיקול דעת.

דרור שטרנשוס: גם המקרה הטוב הוא מקרה רע.

צבי הנדל: אני יודע שהעניין נסגר שלושה ימים לפני זה ולא חודשים לפני.

קריאה: כשבוע.

דרור שטרנשוס: כיוון שמאז ערד פנינו לעוד בתי ספר, ולמרות מה שנאמר פה כנראה שהשמועה כן פשטה בבתי ספר אחרים, אז כל בתי הספר האחרים שפנינו אליהם, חלקם מאזור הדרום וחלקם מאזור הצפון, אמרו לנו שרק אחרי מה שיוחלט בוועדה הם יראו אם לפתוח לנו את השער או לא.

דרור שטרנשוס: אז אני מציע שתצא הודעה לבתי הספר שיפתחו לנו את השער.

אילן שלגי: ודאי.

ד"ר צביה ולדן: אני בכל זאת מתעקשת על עניין הנימוס וגם על שיקול דעת ועל איך מערכת מכבדת את הלומדים בה, את העובדים בה ואת המנהלים אותה.

ד"ר צביה ולדן: אילו אני מנהלת המחוז והיה מתברר לי שעל פניו לא היה איזון, ראשית הייתי מתקשרת אל המנהלת ושואלת אותה האם יהיה איזון.

ד"ר צביה ולדן: הייתי אומר כך: "עכשיו נקיים את המפגש הזה, אני מבקשת לקבל בכתב התחייבות לגבי המפגש המאזן שיבוא בעקבותיו".

ד"ר צביה ולדן: אילו היא הייתה נוהגת כך לא הייתה מבזה את המערכת, לא הייתה מגיעה ל-over doing שעליו אתה מדבר, שהיא בעצמה גרמה אותו, לא הייתה מסתבכת בלהגיד דברים לא מדויקים ולא מתאימים לנהלים בתקשורת והייתה מלמדת גם את התלמידים מהם העקרונות של חופש הדיבור בבית הספר.

ד"ר צביה ולדן: והיא לא עשתה את זה.

יוסי שריד: הייתי מבקש מכבוד המפקחת למסור לאמירה חיים שהתנהגותה במקרה זה, מכל בחינה שהיא, הייתה התנהגות בלתי ראויה.

צבי הנדל: לדעתך הפרטית.

יוסי שריד: לחלוטין.

יוסי שריד: אני מבקש למסור לה שהתנהגותה הייתה בלתי ראויה באופן מוחלט.

יוסי שריד: שנית, הסיפור על אשדוד לא מדויק.

אילן שלגי: אני רוצה לומר לכם שכתבתי פה טיוטת הצעה ואני גם משתמש במילה "לא ראוי".

צבי הנדל: אתה אמרת את דבריך עוד לפני ששמעת מישהו.

אילן שלגי: אתה לא צודק.

אילן שלגי: לא הבנת, אני לא אומר שלא אמרתי, אבל למה אתה אומר שלא למדתי?

אילן שלגי: קראתי נייר שהכין מרכז המחקר והמידע גם אחרי שיחות איתך, יש פה גם את דבריך בפנים.

צבי הנדל: איתי אף אחד לא דיבר, לא מרכז המידע ולא מנהל הוועדה.

אילן שלגי: יש פה ציטוט.

צבי הנדל: אולי אצלכם נהוג לשקר, אצלי לא משקרים.

צבי הנדל: אם אני אומר שלא דיברו איתי אז לא דיברו איתי.

אילן שלגי: ח"כ הנדל, תקשיב, פה כתוב: "מתוך תמליל שיחת טלפון ששודרה ברדיו".

אילן שלגי: אז בכל זאת למדנו קודם את הנושא, אנחנו לא באים לכאן טבולה ראסה, אנחנו מתכוננים.

אילן שלגי: אז הדעה לא קדומה ולא מוקדמת, היא מגובשת.

יוסי שריד: הערתי השניה היא שהסיפור על אשדוד בעניין הסרבנים אינו מדויק.

יוסי שריד: כידוע, אינני תומך בסרבנים, ואת זה אני אומר בעיקר למעין.

יוסי שריד: גם בפניהם טרקו את הדלת ואני חושב שזו טעות, צריך להתמודד עם העמדות האלה, אלו עמדות שראויות להישמע וצריך להתמודד איתן.

יוסי שריד: כמובן שצריך להביא גם אנשים אחרים כדי שיפריכו את טענותיהם, יסתרו אותן ויעמידו את התלמידים על כל העמדות.

יוסי שריד: גם באשדוד על ידי התערבות פוליטית טרקו להם את הדלת.

יוסי שריד: אני אומר שהתנהגות מנהלת המחוז הייתה בלתי ראויה באופן מוחלט משום שנטפלו פה לאיזה עניין פרוצדורלי שאיננו מתחייב על פי חוזר.

צבי הנדל: מתחייב על פי חוזר מנכ"ל!

יוסי שריד: מר הנדל, הוא איננו מתחייב על פי חוזר מנכ"ל, בשום מקום לא כתוב שצריך להגיש תוכנית, אין אזכור של המילה "תוכנית".

יוסי שריד: אני הייתי נוהג אחרת במנהלי בתי ספר, יש לי אליהם יותר כבוד, וגם התנהגתי אחרת.

יוסי שריד: אם מנהל בית ספר אומר לי: "יש לי רצון ואני יודע שמחובתי לאזן את ההופעה הזו, ברגע זה אני לא יכול לומר לכם כי לצערי אין לי", וערד שונה מדימונה כי לערד לא באים בדרך, או שלערד באים או שלא באים.

יוסי שריד: יש פה כנראה אנשים שלא כל כך יודעים איפה זה ערד, לערד לא באים בדרך, לדימונה לפעמים באים בדרך לאילת או לים המלח.

יוסי שריד: אפילו מי שנוסע לג'ומס.

יוסי שריד: הייתה פה היטפלות לעניין פרוצדורלי, צריך לתת קצת יותר אמון.

יוסי שריד: גברתי המפקחת, אם אתם רוצים שיתנו בכם אמון אז גם אתם צריכים לתת יותר אמון.

יוסי שריד: אחרי הכל אני לא מכיר את המנהלת אבל אני מניח שהיא לא זכתה בתפקיד הזה מן ההפקר, היא מנהלת בית ספר, מנהלת בית ספר זה דבר חשוב.

יוסי שריד: אתם נטפלים לזה שלא הייתה לה תוכנית.

יוסי שריד: איזה תוכנית?

יוסי שריד: בסך הכל היה צריך שם איזה שם.

יוסי שריד: למשל, "צבי הנדל יבוא", זו התוכנית.

יוסי שריד: אדוני היו"ר, אני מציע את ההחלטה הבאה:

יוסי שריד: הוועדה רואה בחומרה את ביטול הופעתם של אנשי יוזמת ז'נבה בבית הספר אורט בערד, ביטול שנעשה ברגע האחרון ממש תוך פגיעה במוזמנים והלבנת פניהם.

יוסי שריד: הוועדה רואה באירוע משום ניסיון לסתום פיות במערכת החינוך תוך התערבות פוליטית לא ראויה של גורמים במשרד החינוך.

יוסי שריד: הוועדה רואה חשיבות בעידוד השיח הפוליטי הפתוח בבתי הספר ובאיזון ההופעות של אנשים פוליטיים במוסדות החינוך כפי שנקבע בחוזר מנכ"ל, אבל אין חיוב באיזון באותו מעמד ובאותו זמן.

יוסי שריד: הוועדה קוראת למשרד החינוך להתנצל בפני אנשי יוזמת ז'נבה ולמצוא דרך לתקן את אשר עוות.

יוסי שריד: כך אני מציע.

אילן שלגי: אני רוצה לקרוא הצעה שלי.

משה גפני: אדוני היו"ר, אני מבקש לומר משפט.

משה גפני: אני לא רוצה להביע עמדה, אני כמובן בעד זה שיהיה שיח פוליטי, שכולם ידברו ושיהיה איזון.

משה גפני: כמובן שהכל צריך להיעשות בנימוס.

משה גפני: מכל הדיון הזה, שהיה מאוד מעניין והייתי בו כמעט צופה מן הצד, אני הכי מודאג מדבריה של התלמידה מעין גבע.

משה גפני: מדובר בבחורה עם כושר ביטוי, חכמה, תלמידת כיתה י"א בבית הספר אורט בערד, שנחשב בית ספר חשוב, נדמה לי שגם הופעתי בו, והיא אומרת שבכיתה י"א היא לא למדה על ירמיהו, לא למדה על יחזקאל ולא למדה אפילו על גלילאו.

משה גפני: זה מה שמדאיג אותי מהדיון הזה.

משה גפני: תודה רבה.

קריאה: זה לא יתכן, זה לא עולה על הדעת.

קריאה: צריך יהיה לבדוק את זה.

אילן שלגי: אולי נשמע את המנהלת אחר כך בעניין הזה אבל קודם נסכם את הדיון.

יוסי שריד: זה באמת מדאיג.

יוסי שריד: את ירמיהו ויחזקאל לומדים 4 פעמים במהלך 12 שנות לימוד.

אילן שלגי: אני מציע לעצמנו החלטה כדלהלן: ועדת החינוך והתרבות סבורה כי יש לאפשר חשיפתם של תלמידי השכבות הבוגרות לעמדות פוליטיות, ובלבד שיישמר האיזון בהצגת הדברים על ידי בעלי עמדות שונות.

אילן שלגי: הוועדה לא השתכנעה כי ביטול הופעתם של אנשי יוזמת ז'נבה בפני התלמידים בערד לאחר שכבר הגיעו לעיר הייתה הדבר הראוי והנכון לעשותו.

אילן שלגי: הוועדה סבורה כי ביטול המפגש ברגע האחרון, תוך היתפסות לטענה פורמלית של אי קיום תוכנית למפגש נוסף עם בעלי דעות שונות, הגם שמנהלת בית הספר טרחה לתאם מפגש כזה והודיעה כי יתקיים, היה משגה.

צבי הנדל: זה מהותי, זה לא פורמלי.

אילן שלגי: הוועדה סבורה כי אסור שתהיה ולו גם מראית עין של סתימת פיות, במדינה בכלל ובמערכת החינוך בפרט.

אילן שלגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך, להנהלת מחוז הדרום ולמנהלת בית הספר אורט ערד להזמין את אנשי יוזמת ז'נבה להופיע בפני התלמידים במועד קרוב, לפני, אחרי, או יחד עם בעלי עמדות אחרות.

אילן שלגי: נדמה לי שההצעות שלנו מאוד דומות.

יוסי שריד: אין לי קושי להסכים לעמדות.

אילן שלגי: תודה רבה.

יוסי שריד: אני כמובן מעדיף את הנוסח שלי, אבל אין לי שום בעיה עם זה.

אילן שלגי: תודה רבה, רבותיי.