ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 204, 2004-03-21 00:00

אילן שלגי: שמעתי בתקשורת על סוף שבוע של תיאטרון באילת.

פנינה זיו: נכון, היה כאן סוף שבוע של תיאטרון.

פנינה זיו: היה גם סוף שבוע של מוזיקה קמרית, לפני כחודש, ב"ישרוטל".

פנינה זיו: פסטיבל הסרטים הוא די חדש, הוא בהתהוות.

30797: כמה מילים על העיר אילת: אנחנו בהנהגה חדשה מאז 2 בדצמבר 2003, אחרי סיבוב שני.

30797: היה כאן מאבק לא פשוט.

30797: ההנהגה החדשה מורכבת מאנשים שהם פחות פוליטיקאים ויותר אנשי חינוך.

30797: מעבר להסכמים קואליציוניים כאלה ואחרים זהו מטה של אנשי מקצוע.

30797: כל המערכת והחשיבה הן ברוח כזאת: חושבים פחות כפוליטיקאים ויותר כאנשי מקצוע.

30797: לעתים זה עומד לנו לרועץ, אבל אנחנו מתגברים על זה.

אילן שלגי: אני מאמין שבטווח של חמש שנים הדברים יסתדרו.

אילן שלגי: בהתחלה תמיד שמים דגש רב יותר על עניינים שהם לא פוליטיקה – וזה יהיה לזכותך.

אילן שלגי: עם הזמן תדע איך לעשות גם דברים אחרים.

30797: גם סגן ראש העיר, ממלא מקום ראש העיר, הוא איש כלכלה וניהול – מנהל חברת דיזנגוף צים.

30797: מנכ"ל העירייה בא מתחום החינוך והניהול.

30797: יש כאן שלושה מנהלי מתנ"ס: פנינה זיו, אני והמנכ"ל.

30797: יש לנו אותו רפרטואר, אותם סולמות בקודים המקצועיים והערכיים.

30797: לדעתי זה גם מייצג שיטת עבודה קצת אחרת.

30797: אני רוצה לגעת קצת בנושא העיר והעירייה.

30797: אחר כך אכנס לנושא החינוך.

30797: כעיקרון העיר אילת במשבר דמוגרפי קשה.

30797: אני מתריע על כך כבר זמן רב.

30797: אנחנו ברגרסיה קשה בכל הנוגע למבנה החברתי-הכלכלי שלנו.

30797: אילת – אין תוכה כברה.

30797: היא לא רק מה שנשקף מהמלון, אלא גם השכונות, ויש לה כל המאפיינים של עיר במצוקה.

30797: קודמי בתפקיד היה בגישה של "אילת סיטי", ואילו אני אומר שהיא במשבר, בהיבט הדמוגרפי.

30797: כשתקבלו סקירה על מערכת החינוך תבינו כמה המשבר לא פשוט, למרות כל התיירות שישנה.

30797: אנחנו די סכיזופרניים.

30797: אם עושים חיתוך של הקהילה האילתית רואים שהתא המשפחתי אינו גדל כאן.

30797: יש למעלה מ-50,000 תושבים בעיר, אך הגרעין, החלק שממנו מתקיימת קהילה, אינו גדל אלא קטן.

30797: בשנת 1980 היו כ-16,000 ו-85% מהם היו משפחות של הורים וילדים.

30797: היום יש פחות מ-50% משפחות בתוך העיר.

30797: מדובר בתשתית של האנשים שיש להם תחושה של קביעות, שנמצאים במערכת החינוך, שדואגים לאיכות הסביבה ולתרבות הדיור.

30797: אילת היא העיר המובילה בארץ במשפחות החד-הוריות: 18% מתושבי העיר הם במשפחות חד-הוריות, ולא מדובר בגליה אלבין; יש השקה בין המשפחות חד-הוריות לבין המצוקות.

30797: בשש השנים האחרונות חל גידול בתיקי הרווחה בעירייה: מ-1,000 תיקים ל -2,400 תיקים.

30797: 12% מתוך סך כל דרי הרחוב בארץ הם אילתים, ודי ברור למה.

אילן שלגי: בכמה אנשים מדובר?

30797: זה נתון חסר.

30797: אני יכול לומר, רק כדי לשם האינדיקציה, שיש דרי חוף ודרי רחוב.

30797: רק בחוף מפרץ השמש יש המון דרי חוף.

30797: אני רוצה להפוך אותו לחוף מוכרז, ואולי כך נשחרר את הלחצים שם.

30797: רק באזור ההוא יש כ-150 דרי חוף.

30797: הם חיים שם, יש שם פינת חי – זאת מושבה.

אילן שלגי: כל השנה?

30797: כן.

30797: חלק מהילדים שם לומדים במערכת החינוך.

פנינה זיו: עוד מעט נארגן הסעות משם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממש על החוף?

30797: כן.

30797: הכתובת שלהם היא מפרץ השמש.

30797: יש שם אוהלים, ויש מי שבנו צריפונים.

אביאל אהרון: הם אילתים במקור?

30797: זאת אחת הבעית.

30797: גם המונח "אילתי" די בעייתי.

30797: אמרתי ש-47% מהתושבים כאן חיים כמשפחות.

30797: יש כאן אוכלוסייה קבועה יחסית, אך יש גם תזוזה של 10%-15% מהתושבים בשנה: יציאה וכניסה.

30797: אחת הבעיות של העיר היא היעדר תחושת הקביעות.

30797: זה מקרין על הכול.

30797: חבר הכנסת שלגי, לפני תחילת הישיבה שאלת אותי על כלובי הדגים ודיברנו על האדישות.

30797: העובדה שכל כך הרבה מהאנשים אדישים לנושא – זה מאפיין כלשהו.

30797: נדמה לי שזאת העיר המובילה בארץ באוכלוסייה הבלתי מקצועית.

30797: העיר מושתתת על ענף התיירות, שבמהותו הוא ענף שאינו פרופסיונלי.

30797: התשתית התעסוקתית היא בלתי פרופסיונלית.

30797: זה מקרין על הרבה מאוד דברים: על כושר הקנייה, על המודעות לחינוך, על היכולת להקדיש תשומת לב ולתת העשרה לילדים במסגרות בית-ספריות וחוץ בית-ספריות.

30797: מבחינתנו זהו נתון קשה מאוד.

30797: הגזירה האחרונה שנגזרה היא הזיכוי במס של 10% שנלקח מהעיר.

30797: דיברתי עם השר מאיר שטרית על כך.

אילן שלגי: עכשיו יש גם מי שזוממים לקחת את הפטור ממע"מ.

30797: נכון.

30797: השר שטרית נתן כאן הרצאה למועדון רוטרי ופגשתי אותו.

30797: אמרתי לו שזוהי מכה קשה לפלח החזק.

30797: הרי מי נפגע מזה?

30797: מי שיש להם מסים.

30797: אין כאן הרבה אנשים שמרימים כל הזמן את הקהילה האילתית כדי שלא תשקע.

30797: יש מעט רופאים, מורים.

30797: נכון להיום אין שום יתרון יחסי לאילת כעיר, כדי שיגיעו אליה אנשי מקצוע.

30797: שמעתי שד"ר זועבי, רופא נהדר, מנהל יחידת טיפול נמרץ אצלנו, שהוא קונסנזוס מקיר לקיר, החליט שהוא חוזר הביתה.

30797: למה?

30797: הוא מספיק שזוף, הוא הבין את העיקרון.

30797: להביא ד"ר זועבי אחר לכאן יהיה קשה מאוד.

30797: אין לו שום סיבה להתנתק מהמעגל המשפחתי, החברתי שלו, ולהגיע לכאן.

30797: אילת היא סוג של התיישבות.

30797: זאת מכה.

30797: אני יודע את זה על מורים.

30797: דיברנו על מורים לחמש יחידות באנגלית.

30797: אין אפשרות לגייס אותם.

30797: פעם הם הגיעו באמצעות הכופתאות: השתתפות בשכר דירה, שכר קצת יותר גבוה ממה שמקבלים במקומות אחרים.

30797: היום אין שום יתרון.

30797: לא מבינים כמה המכה קשה לאילת, שמאופיינת בכך שהיא עיר ללא פריפריה, רחוקה.

30797: לצערי לכל מה שאני אומר יש הקרנה ישירה על תופעות שצריך לעקור מאילת, קודם כול האלימות.

30797: בנושא עבירות הרכוש אנחנו בחמישייה המובילה, לצערי, וברור למה.

30797: דבר גורר דבר.

30797: הטיילת שלנו היא "סלאמס", והיתה תרבות לעודד נחשלות ולא להתמודד אתה.

30797: אלו תהליכים שלא עשו בהם קאט.

30797: אולי יזדמן לנו לטייל שם ותבינו את העוצמות של הדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה בנוגע להרכב האוכלוסייה: כמה תושבים, כמה ותיקים?

30797: על-פי הדוח האחרון שקיבלתי אנחנו מונים 55,400 איש.

30797: יש לנו כ-50,000 תושבים, ויש הרבה פיקציות: אנשים שאינם אילתים ורשומים כאילתים.

30797: גם הצעירים שבאים למלון בשנת הפיקדון נרשמים כאן כתושבים, אבל הם חוזרים הביתה ולא משנים דבר.

30797: במערכת החינוך מגילאי גן חובה ועד י"ב יש כ-8,600 תלמידים.

פנינה זיו: מגיל שלוש עד י"ב יש כמעט 9,000 תלמידים.

30797: יש 8,000 ויותר עולים חדשים באילת.

30797: יש עכשיו נהירה של עולים מצרפת.

30797: הם מגיעים לכאן.

אילן שלגי: נהירה היא המילה?

30797: כן.

30797: הם משקיעים פה, מגיעים לבקר.

30797: אני עוד לא יכול להגדירם כתושבים קבועים.

אילן שלגי: הם קונים דירות?

אילן שלגי: במקומות מרוכזים?

אילן שלגי: בבניינים?

30797: כן.

30797: יש שני קבלנים שפתחו סניף בפריז.

30797: הם מוכרים שם.

30797: ב-4 באפריל נוחתים בעובדה 30 מטוסים, ונדמה לי ש-23 מהם מצרפת.

30797: יהיו יותר מ-4,000 אורחים מצרפת.

30797: זה החופשה שלהם עכשיו.

30797: הערים הטיפוסיות הן נתניה, אשדוד ואילת.

30797: היום אילת היא העיר המועדפת.

30797: מדובר בהרבה מאוד אנשים.

אילן שלגי: הרוב יהודים?

30797: לא, באים גם אחרים, אבל יש תהליך של קליטה.

30797: הם בודקים את המערכות, את התעסוקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם באים להתרשם.

30797: נכון.

30797: אבל הם קונים דירות, מהר מאוד נהיה עיר פרנקופונית.

30797: הפרויקט של הקבלן דימרי נקנה ברובו על-ידי צרפתים.

30797: גם הקבלן אברהמי מכר דירות.

30797: מוכרים גם בשוק הפתוח.

30797: אבל נכון להיום כ-90% מהעלייה היא מרוסיה, ורובם אוקראינים, זה הנתח המשמעותי.

אילן שלגי: האם נכון לומר שהעולים הרוסים או האוקראינים ותיקים יחסית?

אילן שלגי: הצרפתים, גם אם הם מיעוט, הם חדשים יותר.

30797: נכון.

30797: העולים מרוסיה נמצאים כאן 5-13 שנים.

30797: המסה הגיעה לפני 8-9 שנים.

30797: העולים צרפתים – זה דבר חדש יחסית.

30797: יש עלייה קטנה של דרום אמריקנים, מארגנטינה בעיקר.

פנינה זיו: העלייה מרוסיה, הוותיקה יותר, היא עניין בעייתי מאוד.

פנינה זיו: העולים כבר ניצלו את סל הקליטה, והם מגיעים הנה כשכבר אין להם כמעט זכויות יתר, גם לא בבתי-הספר – אבל מבחינת המצב שלהם הם זקוקים להתערבות רצינית.

פנינה זיו: זה נטל קשה בהרבה.

אילן שלגי: רובם היו קודם במקומות אחרים בארץ?

פנינה זיו: כן.

פנינה זיו: הם ניצלו את סל הקליטה בצפון הארץ והגיעו לכאן.

אילן שלגי: למה באו לכאן, אם כבר אין כאן יתרונות של תעסוקה?

פנינה זיו: בגלל התעסוקה הבלתי מקצועית.

פנינה זיו: העניין הזה מושך את האנשים.

פנינה זיו: זה בעייתי מאוד.

30797: העיר יכולה לקלוט אנשים בתחום המלונאות, המסעדנות.

אילן שלגי: יש הרבה משפחות חד-הוריות בקרב העולים?

פנינה זיו: כן, זאת גם אוכלוסייה חלשה יותר של העולים.

פנינה זיו: יש הרבה משפחות חד-הוריות וגם אנשים בלתי מקצועיים.

פנינה זיו: זה תהליך בעייתי מבחינת מערכת החינוך.

30797: זה משפיע מיידית על מערכת החינוך.

30797: כל הנתונים האלה משפיעים מאוד, ויש גם נתונים אחרים – ולא אלאה אתכם בהם כרגע.

30797: אילת היא עדיין משאב ונכס לאומי, ואמרתי זאת גם לשר האוצר: זאת עיר שמגלגלת בתקופה קשה, למשל בשנת 2002, יותר מ-300 מיליון דולר.

30797: אין עיר כזאת עם 50,000 תושבים.

אביאל אהרון: כמה מהכסף נשאר כאן?

30797: לא נשאר.

30797: אבל נשאר כסף לקופת מדינת ישראל.

30797: אמרתי שזאת תרנגולת שמטילה ביצי זהב, ולדעתי צריך לפטם אותה ולא לחנוק אותה.

30797: נעשתה שורה של מהלכים, חסרי תבונה לדעתי, שגורמים לכך שהעיר ברגרסיה.

30797: זה יקרין על הכול, בסופו של דבר.

30797: מספיק לטייל באזור התיירות כדי להבין זאת.

פנינה זיו: מצטרפת אלינו לילית אזולאי, מפקחת בתי-הספר העל יסודיים.

פנינה זיו: המפקחות מגיעות מצפון הארץ.

30797: "צפון הארץ" זה מבאר שבע וצפונה.

אילן שלגי: מדי כמה זמן המפקחות מגיעות?

לילית אזולאי: אני מגיעה פעם בשבועיים-שלושה, די הרבה.

לילית אזולאי: אני כאן כבר חמש שנים.

לילית אזולאי: אני מכירה היטב את המקום.

פנינה זיו: מייד נספר על הקשר היפה עם משרד החינוך.

30797: ונספר גם על מורכבות הקשר עם הציוויליזציה.

30797: נסביר איך זה משפיע על התחום שלנו, כאנשי חינוך.

30797: מסך כל הנתונים, שני הדגלים שאנחנו מניפים כדי להוציא את העיר הזאת מאפילה לאורה – כדי שהיא תהיה חזקה ואיכותית, אקסלוסיבית, ואני לא מתבייש להשתמש במושגים הללו – הם בשני תחומים: חינוך, גם תרבות, ותעסוקה.

30797: בשני אלה אנחנו משקיעים את כל מרצנו, ואלו שני התחומים שחייבים להשקיע בהם, לדעתי.

30797: והכול בצד העובדה שאילת היתה ותישאר עיר תיירות, וכזאת היא צריכה להיות.

30797: בזמנו, בתקופתו של אברמוביץ, של שושני – בזמן שלטון רבין – התחילה ההשקעה המסיבית בחינוך.

30797: משרד החינוך, אחרי הרבה מאוד לחץ שהפעלתי כסגן ראש העירייה, הבין את המאפיינים הייחודיים של העיר והחליט להתקין תקנה מיוחדת לעיר.

30797: הבהרנו למשרד החינוך שמערכת החינוך שלנו צורכת ויונקת משאבים שייחודיים לאילת.

30797: זה לא נכון לגבי שום עיר אחרת.

30797: נתתי כמה דוגמאות לכך: קודם כול המרחק מהמרכז.

30797: זהו מרחק יקר בכל קנה מידה: למשל להוציא תלמידי לטייל, למשל להוציא את כוחות ההוראה להשתלמות, וגם להביא מפקחים וכו'.

30797: זה סכום גבוה.

30797: עכשיו גם העלו את המחירים ב"ארקיע" וב"ישראייר" ב-30%, ובכלל אנחנו מנותקים.

30797: זאת התיישבות.

30797: שנית, לחלק מהפיתויים שאנחנו מציעים כדי להביא לכאן כוחות הוראה חזקים או לשדרג אותם נדרשים משאבים אדירים.

30797: שלישית, וזה העניין החמור, זה הגודל.

30797: אנחנו עיר קטנה – קצת מגלומנית בפוזה, אבל קטנה.

30797: אני תמיד נותן את הדוגמה הנפלאה והעצובה הזאת: כשהייתי מחזיק תיק החינוך בדקתי את נושא החינוך המיוחד.

30797: התברר לי שיש ארבעה ילדים עם ליקויי ראייה – עיוורים.

30797: שאלתי אם הם מקבלים טיפול, והשיבו שלא.

30797: שאלתי למה.

30797: השיבו לי כי התקן במשרד החינוך הוא שמונה תלמידים.

30797: כלומר צריך לייצר עוד ארבעה עיוורים כדי לעמוד בתקן.

30797: האמירה הזאת נכונה לכל דבר בעיר הזאת: משום שאנחנו קטנים ואין מסה קריטית, יש בעיה.

30797: כדי שתהיה מסה קריטית צריך 85,000 תושבים.

30797: וגם כאן יש בעיה: מספר התלמידים לא גדל באופן שווה למספר התושבים, כי כאמור התא המשפחתי קטן.

30797: זה יוצר בעיות.

30797: תראו למשל את החינוך הדתי: יש כאן שלושה זרמים, ואי-אפשר להפעיל אותם.

30797: אבל יש מחויבויות של משרד החינוך לכך: לפחות שניים משלושת הזרמים הוכרו על-ידי משרד החינוך.

אילן שלגי: אילו זרמים יש כאן מהזרמים המוכרים שאינם רשמיים?

שמעון מגדסי: "אור חיים" – מעיין החינוך של ש"ס.

יהודית גידלי: מה גודלה של האוכלוסייה הדתית?

30797: על-פי הצבעה בקלפי מדובר ב-20%.

30797: דה פקטו אני מעריך שהם כ-15%.

שמעון מגדסי: 10%.

30797: יש כאן זרם של חב"ד, יש כאן כיפות סרוגות, ויש הזרם של הרב אלבז.

יהודית גידלי: אין בית-ספר דמוקרטי?

30797: יהיה.

30797: זה חלק מהתוכניות.

30797: אנחנו רוצים לפתוח את המערכה הזאת.

30797: המרחק והגודל, המשמעות שלהם בעייתית מאוד – גם בהיבט הפדגוגי וגם בהיבט הכלכלי.

30797: זה בלתי אפשרי.

30797: נניח שרוצים לטפח מצטיינים – אין מסה קריטית לכך.

30797: זאת מכה.

30797: וצריך להוסיף על כך את הרווחה, את הבעיות שיש בעיר.

30797: זאת עיר שמלבלבת רק בתחומים של בתי תמחוי.

יהודית גידלי: מהו היישוב הקרוב ביותר?

פנינה זיו: אין לנו פריפריה, זה בדיוק העניין.

30797: העיר הקרובה היא עקבה.

30797: דעו לכם שהיחסים בינינו מתהדקים, וזה חשוב מאוד.

30797: האדם הראשון שנכנס לכאן היה מי שהיה מושל עקבה, שהיום הוא יועצו של המלך.

אילן שלגי: מה שיתוף הפעולה ביניכם מעבר לתיירות?

30797: בביקור שלו ב-5 בדצמבר, שלושה ימים אחרי שנכנסתי לתפקיד, החלטנו שנקים ועדה משותפת שתעמוד בראש ארבע ועדות משנה.

30797: התחומים הם חינוך נוער – ואגב, כבר היום יש חילופי נוער בינינו, איכות הסביבה, תיירות ותעסוקה-כלכלה.

30797: בשבוע שעבר העברתי זאת במועצת העיר.

30797: בראש הוועדה יעמוד דב שרף, שכבר קיבל בזמנו אישור משמעון פרס.

30797: אנחנו מחדשים את כל מערכת הקשרים הזאת.

30797: בעוד שבועיים אני נוסע לשם.

30797: זה נכון בעיקר לגבי עקבה, אבל יש גם סיור עם הקונסול המצרי בשבוע הבא.

30797: אם כבר מדברים על הגזרה הזאת, חשוב לומר שהם מפתחים את תחומי התיירות בצורה מדהימה.

אילן שלגי: אתם בתחרות.

30797: הם מנצחים בה.

אילן שלגי: זה רק בגלל הקזינו?

שמעון מגדסי: לא.

שמעון מגדסי: כוח העבודה שם זול, הכול זול.

30797: אין שם ביורוקרטיה.

30797: יש 12,000 חדרים בגזרה של טאבה.

שמעון מגדסי: יותר מבכל אילת.

30797: אנחנו מדברים והם עושים.

30797: דיברתי עם אבי אלה על השאלה איך ממצבים את אילת כעיר תיירות אחרת.

30797: הדרך היחידה היא ליצור מרכזי קונגרסים, ירידים והרבה מאוד אטרקציות ייחודיות ואקסקלוסיביות.

30797: צריך עולם מושגים של עיר תיירות בין-לאומית.

30797: אמרתי: יש להשקיע בחינוך, כמנוף כלכלי.

30797: לא נצליח להרים כלום מהבחינה הכלכלית אם לא תהיה מערכת אקסקלוסיבית.

30797: היתה כוונה להביא לאילת את מפעל אורביט, מפעל של 400 מהנדסים – תוכנית שנגנזה לצערי.

30797: הדבר הראשון שהם שאלו הוא איזו מערכת חינוך מציעים כאן.

30797: הם אמרו שאם היא איכותית, הם יבואו.

30797: אם לא, הם לא ישימו כאן את הילדים.

30797: והם צודקים במאה אחוז.

אילן שלגי: זה מפעל לאנרגיה סולרית?

30797: לא, הם מתעסקים בשבבים.

30797: זאת התפיסה הנכונה, ולכן ב-1995 התקבלה החלטה שמאשרים את התקנה המיוחדת.

30797: בישיבת ההכנה לישיבה היום הצבתי מטרה אחת, מעבר לחשיפת המערכת: מבחינתי זה יהיה הישג גדול מאוד אם נצליח לשכנע את חברי הוועדה שצריך להחזיר את התקנה הזאת.

30797: היא תעשה לנו רק טוב.

30797: הדבר הנוסף, בהקשר של החינוך, ולא אכנס לתחומים שפנינה תרחיב בהם: אנחנו רוצים פה עיר אוניברסיטאית.

30797: במסיבת העיתונאים היום אני מתכון להכריז על כך.

30797: נתנפל על סטודנטים פוטנציאליים בארץ.

30797: יש שלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון, והפלטפורמה הראשונה שלה היא התיירות.

30797: אפשר להתרחב גם לחקר הים והמדבר.

30797: לדעתי העיר צריכה לדבר בעולם מושגים של עיר אוניברסיטאית.

30797: זה ישדרג את העיר, זה גם ייתן לילדים שלנו מצפן השכלתי אקדמי.

30797: נתחיל לדבר במושגים של עיר שמדברת אקדמיה.

30797: אמרתי, ואגיד את זה שוב: אני לא צריך עיר של מלצרים וזבנים.

30797: צריך עיר שמדברת בעולם מושגים אקדמי, להרים אותה כלפי מעלה.

30797: לעניין התעסוקתי: ביום 1 באפריל יגיע לכאן השר אולמרט, בשבוע הבא אני נוסע למר סטף ורטהיימר.

30797: הכוונה היא ליצור איזון תעסוקתי כדי שיהיו מעגלים של אנשים שהם בעלי כוח קנייה, אנשים איכותיים, אנשים מקצועיים, כדי שיחד נרים את המצוקות כלפי מעלה.

30797: כל התמהמהות במהלכים הללו מובילה אותנו – ואני אומר זאת בעצב רב, כראש עיר חדש, צעיר בוותק – להיות עיר של חוטבי עצים ושואבי מים.

30797: התוצאות נראות בטיילת, למשל.

30797: אנחנו נראים רע.

30797: הרקע למעשי האלימות והרצח בעיר הם האטמוספירה של עיר.

30797: הסיבה לרצח היא האטמוספרה.

30797: לא יעזור כלום, אלו בועות שמתפוצצות.

30797: אם יוצרים אווירה שמזמינה הפקרות, זה המצב.

30797: אני עומד בראש הוועדה למיגור תופעות האלימות.

30797: ניסו לשרוף את הבית של המנכ"ל שלי, ניקבו את הצמיגים של המכונית של שמעון מגדסי, של המכונית של אשתי, זרקו תרנגולת שחוטה לתוך הבית שלי.

30797: זה לא מטריד אותי.

30797: אם זאת המלחמה, אלחם.

30797: כל הזמן צריך משב רוח גבי חיובי, שייתן לנו הכוח להמשיך.

30797: אגדיר את הציפייה הקטנה מאוד שלי מהוועדה, ובכך אסיים: צריך להשקיע כאן הרבה מאוד בנושא החינוך והתרבות.

30797: בלי להיכנס לנושא כזה או אחר אני חושב שעלינו להחזיר את ה-10% למורים: הצעתי לשר שטרית שיחזיר את ההטבה רק למובלעות התעסוקתיות הפרופסיונליות.

30797: אחרת לא נצליח.

אילן שלגי: מה הוא השיב?

30797: הוא מבין אותי.

30797: אני תמיד מספר סיפור בהקשר הזה של עזרה ממשרדי הממשלה: כשהייתי סטודנט הציעו לי ללכת לוועד התימנים כדי לקבל מלגה.

30797: אני זוכר שבערב סגרירי הלכתי לוועד התימנים במחנה יהודה.

30797: לקח לי זמן למצוא את המקום, הגעתי, וישב שם מורי.

30797: אני מסמן שאני נמצא.

30797: הוא יושב מולי, ושואל מי אני – התימנים מתשאלים, הם אנתרופולוגים.

30797: הסברתי לו מה אני רוצה.

30797: הוא התחיל לספר לי: עשינו פה ותרמנו שם.

30797: תוך כדי שיחה, הוצאתי שיק ונתתי לו.

30797: אמרתי לו: אתה יודע מה?

30797: מצבך יותר קשה.

30797: כך אני מרגיש היום.

30797: כל משרדי הממשלה בוכים ומזדהים אתך, נותנים הרבה אמפתיה ואהדה.

30797: אבל בסופו של דבר אנחנו צריכים להסתדר בכוחות עצמנו.

30797: אבל בכל זאת נדרשת כאן החלטה אסטרטגית בעיר אילת, שיש לה מאפיינים ייחודיים.

30797: זה מחויב המציאות.

אילן שלגי: אבל השר שטרית הוא שר במשרד האוצר.

30797: ונושא החינוך הוא דגל אצלו.

30797: הזכרתי לו את יבנה.

אילן שלגי: אתמול היתה ישיבה עם יושב-ראש הכנסת ושר האוצר בנוגע למוזיאון הכנסת.

אילן שלגי: מישהו מכר את ביתה של הכנסת הראשונה, ועכשיו צריך למכור אותו בחזרה.

אילן שלגי: הגשנו הצעות חוק, הוקמה ועדה.

אילן שלגי: היינו צריכים ממשרד האוצר את האישור לרכוש שוב את הבניין – סכום של 10 מיליון ש"ח לפחות.

אילן שלגי: הבניין נמכר בסכום הזה.

אילן שלגי: זה לא פשוט, נניח שאפשר לקנות בחזרה, אבל לפחות יושבים עם האדם.

אילן שלגי: היה נשיא אמריקני שאמר: האחריות נעצרת אצלי.

אילן שלגי: והשר נתניהו עושה זאת.

אילן שלגי: הוא אומר: בסדר, אני נותן 10 מיליון.

אילן שלגי: השר שטרית הוא כמעט נתניהו.

אילן שלגי: הוא מסוגל לומר זאת.

30797: הוא לא אמר.

30797: לא ביקשתי תקנה.

30797: דיברתי על ה-10%.

30797: התקנה היא עניין אחר: בכל שנה עיריית אילת קיבלה סכום מעל התקציב השוטף של משרד החינוך לצרכים שדובר בהם – צרכים צבועים.

30797: זאת היתה תוספת של כ-3 מיליון ש"ח מעל התקציב.

30797: הוא ניתן בעיקר למקומות שחסרים: השתלמויות מורים, היסעים.

אילן שלגי: באילו שנים זה ניתן בפועל?

30797: זה התחיל ב-1996 ודעך מ-1997.

אילן שלגי: כלומר לפני הגזרות האחרונות.

30797: כן, אבל העיקרון דומה.

אילן שלגי: אם אני קורא נכון את המסמך, לא מדובר כאן על סידור לאורך שנים.

אילן שלגי: כתוב: "משרד החינוך יפתח תקנה… 3 מיליון ש"ח, על-פי קריטריונים: מיליון ש"ח השנה ו-2 ש"ח לשנה הבאה.

אילן שלגי: התקציב ייעשה על בסיס שנתי בלבד".

אילן שלגי: כלומר אם קוראים את זה באופן דווקני בעצם הבטיחו לך 3 מיליון ש"ח, נקודה.

30797: התקנה רב-שנתית.

30797: המסגרת המיידית היתה מיליון ש"ח ועוד 2 מיליון ש"ח.

30797: אחר כך ממשיכים עם 3 מיליון ש"ח.

אילן שלגי: ואתה אומר שבפועל זה המשיך עד 1997.

30797: בשנתיים הראשונות זה היה.

אילן שלגי: מתי בפעם האחרונה דיברתם על כך עם אנשי משרד החינוך?

פנינה זיו: העלינו את זה כל הזמן, גם לפני המנכ"לית הקודמת.

פנינה זיו: לפני שנתיים ומשהו.

אילן שלגי: עבר זמן.

30797: אבל ההיגיון דומה.

30797: השנים לא שינו את אפיוניה הייחודיים של העיר.

אילן שלגי: להיפך, מצבכם החמיר.

30797: לסיום, עיריית אילת, לצערנו, בפשיטת רגל.

30797: ביקשתי ועדת חקירה על מה שקרה כאן.

30797: אתמול הודעתי: נוציא לכינוס את החברה הכלכלית.

30797: אני לא משלם משכורות לעובדים.

30797: זה אבסורד, זאת צריכה להיות העירייה העשירה ביותר.

30797: צריך לשבת עם המנכ"ל בנושא.

30797: הגשנו תוכנית הבראה אמיצה, שחררנו כ-50 עובדים.

30797: קלטנו שני עובדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם לא גובים מסים מהתיירות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתם שיש 300 מיליון ש"ח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכול הולך החוצה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אתם כל כך עניים?

30797: חבר הכנסת דהאמשה, אין שום סיבה שהעירייה תהיה במצב כזה.

30797: כדי להבהיר את התמונה הדרמטית והעצובה אספר לכם:

30797: יש לנו גירעון מצטבר של 110 מיליון ש"ח ועוד 80 מיליון ש"ח חובות למס הכנסה ועוד 23 מיליון ש"ח חובות למקורות ועוד 210 מיליון ש"ח חובות לבנקים בפירעון.

30797: איך הגענו לזה?

30797: הצעתי לשר לקיים ועדת חקירה.

30797: אני יודע איך הגענו לזה.

30797: ואגב, היה כאן חשב מלווה.

אילן שלגי: שמעתי את שר הפנים אומר יותר מפעם אחת שרבות מהעיריות התנהלו בצורה בזבזנית מופקרת ופושעת.

אילן שלגי: לכן גם יש הרבה רשאי עיר חדשים, יחסית, כי התושבים הבינו שהניהול היה לא נכון.

אילן שלגי: וכעת בא ראש עיר חדש, וקשה להאשים אותו במה שיש.

אילן שלגי: צריך לתת לו עזרה.

אילן שלגי: אבל כאן יש לשר הפנים מלחמה עם האוצר.

30797: אני מסכים עם השר ועם המנכ"ל, אני לא רוצה להגיד יותר מזה.

30797: אחרי הבחירות העירייה התנהלה בצורה חסרת אחריות, ולא אשתמש בסופרלטיבים.

30797: ביקשתי שתהיה ועדת חקירה; לא כדי להעניש מישהו, אלא כדי ללמוד איך עיר זה קרה לעיר שאמורה להיות אחת מעשר הערים העשירות במדינה – כי אם בודקים הכנסה לנפש אילת היא במקום השלישי במדינה, יותר מרעננה.

30797: אמרתי בוועדת הכספים: תאפשרו לי להצליח.

30797: מקדם ההצלחה שלי נמוך.

30797: יש משקולת שקשורה לצווארי.

30797: ושוב: היה כאן חשב מלווה שנתיים וחצי.

אילן שלגי: איך ההכנסה לנפש כל כך גבוהה?

30797: בגלל ההכנסה מתי המלון.

30797: הם מכניסים לקופת העירייה כ-70 מיליון ש"ח בשנה.

30797: ואגב, אחוז הגבייה שלנו הוא 83%.

אילן שלגי: כי אתם עובדים מול המלונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש גם הנמל.

30797: יש כאן עיוות: מצד אחד יש לנו חזית אריסטוקרטית מאוד, מרשימה.

30797: מצד אחר יש עורף קשה, חצר אחורית מאוד בעייתית.

30797: כשאמרתי שאין תוכה כברה, לכך התכוונתי.

30797: יש אילוזיות.

30797: אמרתי: תנו לנו לצאת מהברוך, ונהיה עיר חזקה – אם נתנהל כמו שצריך, בניהול אחראי ורציני, לא מופקר.

30797: היום, לפני פסח, אני לא יכול לשלם משכורות לעובדים.

30797: אמרתי למנכ"ל משרד הפנים שהמשמעות מבחינתנו היא שאם חלילה ארגון העובדים מחליט להשבית את העירייה בפתח חופשת הפסח, ב-25 בחודש, זה יהיה לא פשוט.

30797: הם לא יפנו האשפה מבתי המלון, ואנחנו נקלוט כאן עשרות אלפי אורחים.

30797: ואני חרד מאוד מזה, אני חושש שזה מה שעומד לקרות.

30797: לא יהיה תהליך של שבירה נוסף על כך.

30797: תוכניות גדולות יש, זה יפה מאוד, מדברים על שדה תעופה, על קזינו, על רכבת.

30797: אמר מי שאמר: אם תרצו אין זו אגדה.

30797: זאת הסקירה הארוכה שלי.

30797: אני מצטער שהארכתי.

30797: חלק בא מהבטן.

אביאל אהרון: לגבי התושבים: באופן יחסי לערים אחרות הם בעלי בתים?

פנינה זיו: אדבר על כך דרך מערכת החינוך.

30797: יש הרבה מאוד שכירות.

אביאל אהרון: שאלה שנייה: זאת עיר אוניברסיטאית, ועד לא מזמן הייתי סטודנט, אשתי מסיימת תואר שלישי.

אילן שלגי: אני מניח שנשמע על זה בצהריים.

30797: נכון.

30797: נמקד את תשומת הלב בנושא הזה.

30797: יש שיג ושיח עם פרופ' ברוורמן, ועדת הנשיאים שלו תהיה כאן במאי, עם חבר הנאמנים.

30797: אני מייחד לכך פרק בפני עצמו.

30797: נשמע את פנינה זיו.

פנינה זיו: לפני שאדבר על מערכת החינוך אני רוצה לדבר על הרכב התלמידים, כדי לתת תמונה של המצב.

פנינה זיו: אנחנו עומדים לזכות בפרס חינוך – כלומר אנחנו עובדים קשה וטוב – אך מצד שני אני רוצה להציג את הבעיות.

פנינה זיו: כפי ששמעתם רוב האוכלוסייה, כ-85% מהאוכלוסייה, הם אנשי שירותים.

פנינה זיו: הכוונה בדרך כלל לשירותי תיירות, שהם בלתי פרופסיונליים.

פנינה זיו: כל אדם שרוצה לעבוד יכול לעבוד פה.

פנינה זיו: המשכורת היא משכורת מינימום, ומספר ימי העבודה בחודש תלוי בתפוסת בתי המלון.

פנינה זיו: כשיש משבר בתיירות, גם העבודה היא חלק מהחודש.

פנינה זיו: במצב כזה האנשים לא נחשבים מובטלים אבל מבחינת ההכנסה למשפחה הם מביאים הכנסה נמוכה מהכנסת המינימום.

פנינה זיו: נקודה נוספת: 18% מהמשפחות הן חד-הוריות.

פנינה זיו: האמהות עובדות בבתי המלון, במשמרות.

פנינה זיו: זה אומר שהילדים חשופים.

פנינה זיו: תוסיפו על זה את כל הפיתויים של עיר התיירות: אלכוהול חופשי בהרבה מקומות בילוי, קזינו, לובי, ברים, פאבים, דיסקוטקים, מכוני ליווי, כל מה שצריך, בצורה נגישה מאוד.

פנינה זיו: יש גם סמים.

פנינה זיו: תוסיפו על זה את הדימוי האמיתי של עיר החופש: מגיעים הנה הרבה מאוד אנשים שלוקחים את המושג חופש בקטע המטפורי.

פנינה זיו: אוכלוסיית הצעירים באה הנה כדי לדפוק ראש, להתפרע, לחוות התנסויות מיניות ועוד.

פנינה זיו: האוכלוסייה שלנו חשופה.

פנינה זיו: העיר מקוטבת מאוד: יש אוכלוסייה חזקה ברמה גבוהה מבחינת ההשכלה והכלכלה.

פנינה זיו: לעומת זאת יש החלק השני.

פנינה זיו: הפערים מאוד גדולים, והשטח מאוד קטן.

פנינה זיו: זה יוצר בעיה קשה.

פנינה זיו: נוסיף על כך את בעיית הניידות:

פנינה זיו: אחרי תחילת שנת הלימודים אנחנו קולטים כ-600 ילד למערכת החינוך.

אילן שלגי: במהלך השנה?

פנינה זיו: כן.

פנינה זיו: זה מאוד בעייתי, כי אנחנו קובעים תקנים מסוימים בתחילת השנה.

אילן שלגי: כמה עוזבים?

פנינה זיו: יש עזיבה, אבל כל קליטה של ילד, אפילו מהעולים החדשים, היא אחרי סגירת התקנים.

פנינה זיו: אנחנו מקבלים אחוז גבוה של ילדים עם בעיות רגשיות, הפרעות התנהגות, בעיות קשות.

פנינה זיו: ובגלל התחלופה נדרשת התארגנות מהירה במהלך השנה.

פנינה זיו: זה יוצר בעיות לא פשוטות.

פנינה זיו: כוח ההוראה: כבר עכשיו, לפני פסח, יוצאת מודעת הפרסום שלנו לדרך.

פנינה זיו: יותר מחצי שנה אנחנו עסוקים בגיוס מורים.

פנינה זיו: צריך מורים בעיקר במקצועות הנדרשים: אנגלית, מתמטיקה, מדעים, לשון, פיזיקה.

אילן שלגי: חסרים בעיקר מורים לחטיבה העליונה?

פנינה זיו: מורים לאנגלית חסרים גם בבית-הספר היסודי.

פנינה זיו: יש חוסר קשה.

פנינה זיו: אנחנו מתחילים בגיוס מורים ומשקיעים בכך המון.

פנינה זיו: פעם יכולנו לפתות אותם ולומר להם שהשכר ההתחלתי כאן הוא 6,000 ש"ח, לעומת 4,500 ש"ח ברחבי הארץ; זה משמעותי למשפחה צעירה, במיוחד אם שני בני הזוג מורים.

פנינה זיו: היום איננו יכולים לומר זאת.

30797: בגלל ההטבות.

פנינה זיו: למשפחה או לזוג צעיר קשה כאן:

פנינה זיו: ההורים נמצאים בצפון הארץ.

פנינה זיו: הגיבוי המשפחתי מנותק.

פנינה זיו: המורים שמגיעים לכאן מנותקים.

פנינה זיו: ההוצאות לבייבי-סיטר גדולות יותר.

פנינה זיו: לרוב התושבים בעיר אין כאן שבט משפחתי, אין סבא וסבתא.

פנינה זיו: ולכן כל ההתארגנות קשה יותר.

פנינה זיו: המורים משקיעים הרבה מאוד עבודה – לא סתם הגענו להצטיינות.

פנינה זיו: אנחנו דורשים מעל ומעבר, בייחוד משום שהאוכלוסייה דורשת המון בנושא של צמצום פערים וכו'.

פנינה זיו: לכן השינוי הזה בהטבות קריטי מבחינתנו.

פנינה זיו: אנחנו יודעים שתהיה עזיבה קשה השנה.

אילן שלגי: הפער בשכר הוא עד כדי 25%?

אילן שלגי: במקום 4,500 ש"ח הם משתכרים 6,000 ש"ח?

פנינה זיו: בעבר היו הטבות של 15% בשלב ראשון, במדרגות המס.

פנינה זיו: היו הטבות של אזור עדיפות א'.

פנינה זיו: 15% זה משמעותי מאוד.

30797: יש השתתפות בשכר דירה, יש עוד.

פנינה זיו: המורים שוכרים כאן דירה.

פנינה זיו: אני מציגה את בעיותיהם של המורים, אבל זה נכון לכל השכבה שמחזיקה את הקהילה.

פנינה זיו: השכבה הזאת נפגעת מאוד.

פנינה זיו: אין יתרון למגורים כאן, אין יתרון "לעלות לאילת", כמו שאנחנו קוראים לזה.

פנינה זיו: אנחנו צופים עזיבה קשה מאוד בקיץ של משפחות חזקות ושל אנשי מפתח, בעיקר בחינוך.

פנינה זיו: אנחנו צופים קשיים בגיוס מורים חדשים.

30797: גם ברפואה יש בעיה.

פנינה זיו: נושא שני שאני רוצה להבהיר הוא ההוצאות העודפות שיש לנו לעומת כל מקום אחר:

פנינה זיו: כל איש מקצוע שמגיע לאילת עולה לנו 1,000 ש"ח עוד לפני שהתחיל לעבוד: 500 ש"ח כדי להטיס אותו, ואני לא מדברת על ביטול זמן.

פנינה זיו: יש להביא בחשבון שהסכומים האלה גדולים מאוד.

פנינה זיו: הלנה: 250 ש"ח – כי אם אדם נותן סדנאות למורים ונכנס לבית-ספר, הוא צריך ללון כאן.

פנינה זיו: עוד לפני ששילמנו לאדם, עוד לפני שהוא משקיע מזמנו ובא לתת כאן סדנה, הוא עולה כמעט 1,000 ש"ח.

פנינה זיו: זה רק כדי להביא הנה מישהו.

פנינה זיו: שלא לדבר על יציאת המורים להשתלמויות: בעצם אנחנו משלמים להם את הטיסות, ואיננו מקבלים החזרים על כך.

פנינה זיו: גם זה אבסורד גדול.

פנינה זיו: אם מורה שהוא עובד משרד החינוך יוצא להשתלמות בצפון הארץ, אנחנו משלמים.

פנינה זיו: אילו נסע באוטובוס היה אש"ל, אם הוא טס, ואנחנו נותנים את הכרטיס – כי המורה לא יכול לרכוש אותו – איננו מקבלים החזר בעבור הטיסה.

אילן שלגי: מה עם ארגוני המורים?

פנינה זיו: הם לא מתערבים בזה.

אילן שלגי: אבל מאוד חשוב להם, ובצדק, שהמורים ישתלמו.

אילן שלגי: הם רואים בזה חלק מההישגים שלהם.

אילן שלגי: גם כשאני מדבר על השתלמות במקצוע לעומת השתלמויות כלליות הם מתעקשים.

פנינה זיו: הכוונה להשתלמות בשנת השבתון?

אילן שלגי: לא, הרי לאורך הקריירה המורה צריך לבנות לעצמו את הזכאות.

30797: היה אצלנו מר יוסי וסרמן, יושב-ראש הסתדרות המורים.

30797: הצגתי לפניו את הבעיה.

אילן שלגי: אני פוגש אותו בשבוע הבא.

30797: סעיף הכשרת המורים יקר מאוד מבחינתנו.

30797: יש לי בקשה שנייה: אנחנו מנסים ליצור כאן "בית מחנך": כור היתוך תוכני, כדי שהמורים יוכלו לקבל פה מסה של השתלמויות.

אילן שלגי: אני חושב שאפשר להסתייע בו.

פנינה זיו: ננסה את הערוץ הזה.

פנינה זיו: נקודה נוספת שאני רוצה לציין, עוד לפני שאני נכנסת למהות העבודה בבתי-הספר: הסעות.

פנינה זיו: צריך לבדוק את הקריטריונים של משרד החינוך להסעות בכל מה שנוגע לעיר.

פנינה זיו: אתם הגעתם במרס, אבל מאפריל עד נובמבר כבר במדרגות של המטוס תחשבו שהפעילו כאן פן ענק.

פנינה זיו: זה האוויר החופשי שלנו.

פנינה זיו: זאת עיר במדרון, במעלה.

פנינה זיו: ילדים בכיתה א' לא יכולים ללכת כאן שני קילומטרים עם ילקוט על הגב.

פנינה זיו: יש כאן מדדי הסעות שונים לגמרי מכל מקום אחר.

פנינה זיו: אבל אנחנו עומדים מול דלת נעולה, חוסר הבנה.

אילן שלגי: לא הכירו לכם בזה?

שמעון מגדסי: בתקופת התקנה כן.

פנינה זיו: היום לא.

שמעון מגדסי: יש בעיות של מיזוג, ההצללות, הכול אחר.

פנינה זיו: ואלו עניינים של מזג האוויר בלבד.

פנינה זיו: מיזגנו את המערכת בעצמנו, הרי ילד לא יכול לשבת בחדר ללא מיזוג.

פנינה זיו: על חשמל אנחנו משלמים 2.8 מיליון ש"ח.

פנינה זיו: המזגנים עובדים כמעט כל השנה, מחודש אפריל.

פנינה זיו: כבר עכשיו חם בכיתות בימים מסוימים.

פנינה זיו: נושא נוסף: ההצללות.

פנינה זיו: אי-אפשר להיות בחצר בלי הצללה.

פנינה זיו: מגרשי הספורט כאן חייבים להיות מקורים.

אילן שלגי: זה מובן מאליו.

שמעון מגדסי: על זה אישרו את התקנה.

אילן שלגי: מאז 1997 התחלפו שלושה שרי חינוך.

אילן שלגי: זה הגיע אליהם?

שמעון מגדסי: זה הגיע לכל שר ולכל מנכ"ל, הם דיברו והתחלפו.

30797: מי שנתן יד בצורה הברורה היה אמנון רובינשטיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה קרה בכל הארץ.

אילן שלגי: הוא איש יקר, חבר שלי, בזכותו אני בפוליטיקה, לכן באתי לשינוי בשנת 1977.

30797: אוזנו היתה רגישה לצרכים.

30797: אני יודע שנעשו ניסיונות לטפל בנושאים האלה.

30797: קיבלנו הרבה אמפתיה, כמו שאמרתי.

אילן שלגי: מתי היה כאן שר חינוך או מנכ"ל משרד החינוך?

שמעון מגדסי: שרת החינוך היתה לפני שנה.

30797: לטקס אום רשרש.

אילן שלגי: מתי היא הגיעה לביקור עבודה?

פנינה זיו: זה היה שילוב של ביקור עבודה ומשהו אחר.

פנינה זיו: סיפרנו לה על מה שקורה, הם רשמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם הבינו.

אילן שלגי: מה שאתם אומרים לי מאוד משכנע, אבל בוועדת החינוך של הכנסת יש לנו יכולת להשפיע אבל אנחנו לא הרשות המבצעת.

פנינה זיו: ראש העיר מוביל מהלכים רציניים.

פנינה זיו: כמו שאני מכירה אותו הנושא יעלה על שולחן כל מי שהוא רלוונטי לעניין ויכול לתת מענה.

אילן שלגי: רק התחלנו את הביקור, אבל אני כבר אומר שאני יכול לקיים דיון בנושא של ייחודה של מערכת החינוך באילת, להזמין לדיון את השרה והמנכ"לית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון, ולדון בו בצרכים.

אילן שלגי: לכל יישוב יש הקשיים שלו.

אילן שלגי: גם בקריית שמנוה מתלוננים על הורדת ההטבות, ויש להם הייחוד שלהם.

אילן שלגי: אבל יש דברים שאתם מתארים כאן שהם ברורים כל כך שבאמת צריך להתייחס אליהם.

פנינה זיו: אציין עוד כמה נקודות ואעבור לפדגוגיה: אין פריפריה.

פנינה זיו: אנחנו לא יכולים להסיע מורים, הם לא יכולים להיכנס למכונית ולנסוע שעה וחצי.

פנינה זיו: אנחנו חייבים לקלוט 100% מהאנשים כאן.

פנינה זיו: אם מורה מתאשפז לשלושה חודשים איננו יכולים לגשת לעיר השכנה ולהציע למורה יותר כסף כדי שיעבוד אצלנו.

פנינה זיו: אין דבר כזה.

פנינה זיו: לעניין החינוך המיוחד: אנחנו פותחים כיתה כזאת על-פי צרכים בשכבת גיל.

פנינה זיו: הכיתה הזאת חייבת להיות כיתה עירונית באחד מבתי-הספר, ומגיעים אליה ילדים מכל רחבי העיר.

פנינה זיו: ההסעה שלהם אינה מוכרת, הם לא עומדים בקריטריונים.

פנינה זיו: אם הם לא אוטיסטים, בפיגור קשה, משהו קיצוני מאוד – אם זה חינוך מיוחד רגיל – ההסעה לא מוכרת.

פנינה זיו: היא יוצאת מתקציבנו במאה אחוז.

פנינה זיו: זה משהו לא סביר, ואנחנו לא יכולים לבנות כיתה עם דימונה, זה ברור.

פנינה זיו: אנחנו רוצים לחנך למצוינות, ואנחנו עושים זאת – יש לנו פרויקט מחוננים ענק, קבוצות מצטיינים בבתי-הספר יסודיים, כמעט 300 תלמידים.

פנינה זיו: שוב, אם מממנים על-פי האחוזון, בנוגע למחוננים למשל, אנחנו מקבלים 20 שעות לכל הפרויקט.

פנינה זיו: זה כלום.

פנינה זיו: את כל התקציב נותנת העירייה.

פנינה זיו: אנחנו לא יכולים לוותר על הילדים המחוננים שלנו.

פנינה זיו: לא נטפח אותם משום שהם באילת?

פנינה זיו: ואצלנו אי-אפשר לשלוח לכפר סבא וליצור איגוד ערים ששולח למרכז מחוננים.

פנינה זיו: לעניין הפדגוגיה: יש כאן עבודה משותפת נפלאה עם משרד החינוך, עם המחוז.

פנינה זיו: המפקחות שלנו נמצאות כאן, חסרה עוד מפקחת אחת, שתצטרף בהמשך.

פנינה זיו: הן משקיעות מאמץ, הן מגיעות מרחוק.

פנינה זיו: גילה נחמני היא תושבת העיר אבל האחרות מגיעות מרחוק.

פנינה זיו: הן עושות עבודה מצוינת.

פנינה זיו: הקשר עם המחוז – עם אמירה חיים, עם גילה נגר – מצוין.

פנינה זיו: נעשית כאן עבודה רצינית.

פנינה זיו: עשינו אבחון למערכת, למתן מענים, וזאת היתה עבודה מאוד יפה.

פנינה זיו: היא מסוכמת כאן בחוברת שתקבלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם שייכים לבאר שבע?

פנינה זיו: למחוז דרום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייחוד מחייב שיהיה לאילת מחוז נפרד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לה קשר עם באר שבע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא לא צריכה להיות חלק ממנה.

אילן שלגי: אני בכלל רוצה לבטל את המחוזות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה הם צריכים להיות מסונפים?

אילן שלגי: אמירה חיים לא מביאה לשולחן השרה את המצוקות שלכם?

אילן שלגי: יש לה כוח שם.

פנינה זיו: אני מעריכה שכן.

30797: שוחחתי אתה.

פנינה זיו: אנחנו נושאי הדגל בתחומי עבודה רבים במערכת החינוכית.

פנינה זיו: בעקבות מה שהסברתי על המבנה של אוכלוסיית התלמידים כל העבודה לשיפור ההישגים וצמצום הפערים נמצאת בתנופה רבה מאוד.

פנינה זיו: בבתי-הספר היסודיים יש פרויקט "תפנית", שבו1,600 תלמידים.

פנינה זיו: בבתי-הספר העל-יסודיים, בחטיבות הביניים, אנחנו עורכים עם הג'וינט את פרויקט "זינוק".

פנינה זיו: נעשים הרבה דברים.

פנינה זיו: יש פרויקט נגד אלימות, ורינה מסיקה היא המנחה שלו.

פנינה זיו: אציג את הפרויקט הזה בהמשך.

פנינה זיו: עדיין יש לנו בעיה קשה של ילדים ונוער בסיכון.

פנינה זיו: אחוז הילדים ובני הנוער בסיכון כאן גבוה מאוד.

פנינה זיו: אין לנו מענים מספיקים להארכת יום הלימודים.

פנינה זיו: יש מעט מאוד ילדים בפנימיות יום: 35 ילדים בכל בית-ספר, וזה לא קיים בכל בתי-הספר היסודיים.

פנינה זיו: יש 35 ילדים בכל בית-ספר על יסודי, בחטיבות הביניים בלבד.

פנינה זיו: זאת טיפה בים.

פנינה זיו: אנחנו רואים ברכה רבה בתהליכים האלה, אבל צריך לחשוב על בניית מרחבים, כפי שקוראים לכך ברחבי הארץ, כלומר שכל בית-הספר הופך להיות פנימיית יום, בעיקר בתי-הספר באזורים החלשים יותר.

פנינה זיו: על-פי התפיסה הזאת רואים את בית-הספר כמוקד רב ממדי לטיפול במשפחה: רווחה, בריאות, חינוך בכל ההיבטים שלו.

פנינה זיו: אנחנו זקוקים לכל התהליכים האלה.

פנינה זיו: יש לנו בעיה לשכנע גורמים רבים בארץ שאנחנו נזקקים.

פנינה זיו: כי כשהם באים למלון "רויאל ביץ'" הם לא יכולים בכלל להבין את זה, בתודעה.

פנינה זיו: אני עובדת עם קרנות.

פנינה זיו: מנכ"לית בנק לאומית היא יושבת-ראש קרן גדולה.

פנינה זיו: היא אמרה: זה לא יכול להיות – כי היא באה לפסטיבלים.

פנינה זיו: הצעתי לערוך לה סיור כאן.

פנינה זיו: כשהיא התארחה עשיתי לה סיור אישי, במכונית שלי, והראיתי לה את העיר האחרת – לא המסעדות ובתי המלון.

פנינה זיו: היא אמרה שהיא לא מאמינה שזאת אילת.

פנינה זיו: אם כן אחת הבעיות היא לשכנע שאנחנו עיר במצב קשה – וכאן מאיר הלוי נכנס חזק לנושא הזה.

פנינה זיו: לדעתי אנחנו במצב קשה יותר מירוחם.

פנינה זיו: כשאומרים ירוחם, מייד בתודעה של כל האנשים עולה מקום שצריך לעזור לו.

פנינה זיו: כך גם קריית מלאכי, נתיבות, שדרות.

פנינה זיו: אבל כשאומרים אילת – האנשים חושבים שמדובר בעשירים, שלא צריך לעזור.

פנינה זיו: זאת נקודה משמעותית מאוד בעבודה שלנו.

פנינה זיו: גם בנושא הזכאויות לבגרות עשינו שינוי גדול מאוד.

פנינה זיו: מאיר הליו התחיל בכך כשהיה סגן ראש העירייה ומחזיק תיק החינוך בעירייה.

פנינה זיו: בתוך שבע שנים עלינו מ-27% ל-60% בזכאים.

פנינה זיו: בשנה הבאה אני מקווה שנחצה את זה.

פנינה זיו: עשינו דברים משמעותיים, לא סתם קיבלנו את פרס החינוך.

אילן שלגי: אני רוצה לשאול שאלה שהיא לא ספציפית לאילת: איך זה שהתלמידים שלנו הם בעשירייה הרביעית במבחנים הבין-לאומיים, במיצ"ב התוצאות קשות אך בבגרות יש עלייה באחוזי הזכאות כל הזמן?

פנינה זיו: המערכת, אנחנו, נבדקים בזכאות.

פנינה זיו: כל בית-ספר, כל מי שיש לו נגיעה לחינוך – הנקודה השקופה הברורה שבה נבדקות התפוקות שלו, הנקודה שהכי נחשבת, היא הזכאות לבגרות.

פנינה זיו: לא שאני מסכימה עם זה, יש לי הסתייגויות.

אילן שלגי: אבל יש מיצ"ב, ולדעתי הוא טוב מאוד.

פנינה זיו: אבל זה עדיין לא מפורסם, זה עוד לא סקסי לציבור.

פנינה זיו: בעיני הציבור זה עדיין לא מדד לבדיקת בית-ספר.

פנינה זיו: בעיני אנשי המערכת – כן.

פנינה זיו: לעומת זאת הזכאות לבגרות מצטלצלת, נתפסת כחשובה, כי זה מפתח לחיים.

פנינה זיו: זה אכן מפתח לחיים, אין ספק, גם מבחינת הפרסום זה דבר ידוע.

אילן שלגי: כלומר גם לדעתך במבחני ה"פיזה" בתי-הספר לא כל כך התייחסו לזה, הם באו ועשו בחינה.

פנינה זיו: אין לי ספק שמבחינת רמת ההשקעה במערכת יש הבדל: לטענתי עלינו להשקיע הרבה יותר בחטיבות הביניים.

פנינה זיו: זה ברור אפילו מההיסטוריה של אילת: במערכת החינוך באילת, כשהתחלנו את השינוי בבתי-הספר העל יסודיים – איפה השקענו את מירב המאמצים בשלב הראשון?

פנינה זיו: בחטיבה העליונה.

פנינה זיו: רצינו תפוקות של בגרות.

פנינה זיו: זה היה לנו חשוב, משום שהבנו שזאת הדקה האחרונה לתת לילד את המענה, שיהיה לו מפתח לחיים; נוסף על כך אנחנו נמדדנו בזה.

פנינה זיו: יכולנו להראות כך את השינוי.

פנינה זיו: היום אנחנו יורדים כלפי מטה.

30797: נצטרך לעזוב בעוד כמה דקות כדי לא לחרוג מגבולות הזמן.

אילן שלגי: נקבל את החוברות בהמשך היום?

פנינה זיו: כן, אתן לכם אותה אחר כך.

פנינה זיו: נצא לסיור בגן הילדים.

פנינה זיו: ב.

פנינה זיו: ביקור בגן נטפים

מזל בן חמו: שלום לכולם.

מזל בן חמו: אספר קצת על עצמי ועל העשייה בגן: אני עובדת כגננת 25 שנים, שבע מהן בגן הזה.

מזל בן חמו: אני מאוד אוהבת את העשייה.

אילן שלגי: לא מרגישים שאת עובדת שנים רבות כל כך, עם כל ההתלהבות והאהבה.

מזל בן חמו: אני מאמינה בעשייה הזאת.

מזל בן חמו: זה גן מעורב של ילדי טרום חובה וחובה.

מזל בן חמו: רוב הילדים כאן בגן חובה.

מזל בן חמו: יש 5-8 ילדים שנשארים לשנה הבאה.

אילן שלגי: באיזה שלב הם לומדים לקרוא?

מזל בן חמו: בתקופה הזאת אפשר לראות את ההתפתחות.

מזל בן חמו: אנחנו מכינים את הילדים לקראת קריאה, ובעצם עכשיו אנחנו קוצרים את הפירות מתחילת השנה.

מזל בן חמו: הילדים יודעים לחלק מילה להברות, הם מכירים את חמש התנועות, הם יודעים מהו עיצור.

מזל בן חמו: אני נותנת את החומר בשיטה הוויזואלית.

אילן שלגי: ילד לקראת סוף השנה יכול לקרוא את "מה נשתנה"?

מזל בן חמו: יש כמה ילדים כאלה.

מזל בן חמו: אזמין אותם לקרוא כעת.

מזל בן חמו: (שיחה עם ילד, קריאה).

גילה נחמני: בארץ מתחילים גנים בגיל שלוש.

גילה נחמני: מירה לא מחכה שהניסוי יגיע אלינו, והיא החליטה שכל הגנים במחוז ייכנסו לניסוי, בלי משאבים של הדרכה וכו'.

גילה נחמני: המשאבים הם משאבים פנימיים, בהחלטה של מנהלת המחוז – עם קצת עזרה מהמחוז אבל בעיקר בכוחות פנימיים.

גילה נחמני: אפשר לראות את קצב ההתפתחות השונה של הילדים.

גילה נחמני: המטרה היא לא להלחיץ אותם אלא לתת להם להתפתח בקצב שלהם.

גילה נחמני: בעצם רואים את השוני.

גילה נחמני: בגיל חמש יהיו ילדים שיקראו, יהיו שיזהו אותיות – כל אחד ברמה שלו.

אילן שלגי: אתם מעודדים את ההורים ללמד את הילדים לקרוא כבר בגיל הגן?

גילה נחמני: לא, את זה עושים בגן.

גילה נחמני: אנחנו משתפים את ההורים ומבקשים מהם לאפשר את הלמידה.

גילה נחמני: הם לא מלמדים אותם.

גילה נחמני: הרעיון הוא לאפשר להם להתפתח.

אילן שלגי: אני יודע שיש גישה שההורים לא צריכים ללמד את הילדים כי כשהם יגיעו לגן או לכיתה א' הם לא יהיו מחוברים לכיתה, וזה יכול לפגוע גם מהבחינה החברתית.

גילה נחמני: אנחנו גם עומדים בקשר עם בתי-הספר, כדי לתאם בינינו את העבודה, שתהיה המשכיות.

גילה נחמני: יש לנו תוכנית בשם "מעברים": יש ביקורים הדדיים בית-הספר ובגן, תיאום פעילות ועוד.

גילה נחמני: הכול בהבנה שמדובר ברמות משתנות.

אילן שלגי: תודה לגננת מזל בן חמו ולילדים.

אילן שלגי: נהנינו מהביקור.

פנינה זיו: מזל היא גננת מקסימה ואיכותית.

פנינה זיו: לא ניתן לה לעזוב אותנו.

צפי רותם: צהריים טובים.

צפי רותם: הזמן שעומד לרשותנו קצר ומקוצר.

צפי רותם: מתוך כל מה שתכננו אבחר את הדברים שחשוב לנו להראות ולהשמיע.

צפי רותם: בית-הספר הוא בית-ספר ותיק בעיר.

צפי רותם: בשנת 1970 היתה לי הזכות לעלות לכיתה י"א בבית-הספר הזה, אני בוגרת שלו.

צפי רותם: יש כאן עוד כמה בוגרים של בית-הספר.

אילן שלגי: אני מבקש לשאול: היום, אחרי האיחוד, אחרי המיזוג, יש משמעות לחטיבה ככזאת?

צפי רותם: לא.

פנינה זיו: אלו בתי-ספר שש שנתיים מובנים, ואנחנו מקפידים על כך.

צפי רותם: בית-הספר בנוי מ-17 כיתות בחטיבת הביניים ו-17 כיתות בחטיבה העליונה.

צפי רותם: כאמור, יש עוד מגמה של כיתות י"ג-י"ד.

צפי רותם: הכיתות הטרוגניות.

צפי רותם: יש כיתות חינוך מיוחד, כיתות אומ"ץ ועוד.

צפי רותם: לא אפרט, משום שזהו מבנה שחוזר בבתי-ספר נוספים בארץ; אולם אדגיש שהאחריות לכל המעבר היא אחריות שש שנתית, מכיתה ז' עד י"ב.

צפי רותם: אין לנו מנהל חטיבת ביניים ומנהל חטיבה עליונה.

צפי רותם: האחריות היא שלי כמנהלת ושל הצוות החינוכי כולו.

צפי רותם: אדלג על החזון החינוכי של בית-הספר, ורק אסכם שאנחנו פועלים למען חיזוק הרגשת השייכות וההזדהות של התלמידים והמורים בבית-הספר.

צפי רותם: בכל שנה אנחנו מכינים תוכנית עבודה שנתית.

צפי רותם: וזה מקשר אותי לנושא שבו אני רוצה להרחיב.

צפי רותם: יש באילת שלושה בתי-ספר שווים בעיקרון.

צפי רותם: החלוקה שוויונית, היא נעשית בהגרלה.

צפי רותם: לכל בית-ספר יש אפשרות לבחור 20 תלמידים לכיתה ייחודית – אצלנו זאת כיתה של ספורט ימי, בבית-ספר אלון יש מגמת שפות ובבית-הספר בגין יש מחול.

צפי רותם: מעבר לכך כל שאר התלמידים מחולקים בצורה שווה.

צפי רותם: למשל אני מלמדת ביולוגיה לחמש יחידות גם תלמידים מבית-הספר אלון, הם באותה קבוצת לימוד שלי.

צפי רותם: אני לא מכירה הרבה מקומות בארץ שבהם זה נעשה בצורה פתוחה ומשותפת כל כך כפי שזה נעשה כאן.

צפי רותם: נמצאות כאן שתי קבוצות – הקבוצה שבראשות דורון כהן, קבוצת המש"צים; הקבוצה השנייה היא של יואל פונו ושל ליעד הרוש, יושבת-ראש מועצת התלמידים.

צפי רותם: בעיני זאת המראה של בית-הספר: מה שהתלמידים עושים, אומרים ומרגישים.

צפי רותם: לא תכננו, אבל נמצא כאן איתי וייס, בוגר בית-הספר, מש"צ ותיק.

צפי רותם: פעולת המש"צים בבית-הספר ייחודית מאוד, אני לא חושבת שהיא קיימת במקומות אחרים.

צפי רותם: אם איתי מבקר אותנו כשהוא מגיע לאילת, אם הוא רואה את בית-הספר כחלק מהמשפחה – זאת לנו זכות גדולה.

צפי רותם: איתי הוא בוגר קורס שייטת, כבוד גדול הוא לנו, והוא כאן כחלק מהמש"צים.

דורון כהן: אני יכול לספר הרבה סיפורים, אבל נראה לי שכדאי לשמוע את הצעירים האלה.

דורון כהן: הייחוד הוא שלא רק תלמידים במדים חוזרים לבקר, אלא גם חבר'ה שלא גרים בעיר.

דורון כהן: הם מגיעים גם כמה שנים אחרי כן, כשהם בני 26, 28, כדי לעזור לנו בפעילויות האלה.

דורון כהן: מדהים לראות אותם.

דורון כהן: הם באים גם ממרכז הארץ, מגיעים כמעט בכל שנה, כדי לקחת חלק ביציאות שלנו לשטח.

דורון כהן: זאת גאוותנו.

אילן שלגי: מה ראשי התיבות של מש"צ?

דורון כהן: מדריך של"ח צעיר.

דורון כהן: אלו הגדנ"עים של פעם.

אילן שלגי: שירתי הרבה שנים בפיקוד הגדנ"ע.

אילן שלגי: התחלתי כמ"כ בגיל 15 והשתחררתי כסגן אלוף במילואים.

דורון כהן: אם כן אתה מכיר את הנושא הזה.

דורון כהן: יש אצלנו גם דרגות שיצרנו במשך השנים.

דורון כהן: איתי פיקד בזמנו על הגיחה, על החבר'ה שיצאו.

אילן שלגי: זה מושג גדנ"עי.

אילן שלגי: זה בסדר.

דורון כהן: התלמידים יוצאים לשטח לשלושה-ארבעה ימים של הישרדות, אוטונומיים לחלוטין בשטח.

דורון כהן: אנחנו עושים הכול בעצמנו, והכול תחת נושא מרכז.

דורון כהן: אנחנו ישנים באוהלים כמו פעם, מבשלים לעצמנו, מקיימים טקסים שקשורים לנושא, כתובות אש – כמו כתובות הנוער.

אילן שלגי: זה קיים בעוד מקומות בארץ?

דורון כהן: זה ישנו, אבל אנחנו יודעים שלא ברמה הזאת.

דורון כהן: שמענו על כך מאנשים שמגיעים מחוץ לעיר.

אילן שלגי: מי מפעיל את התוכנית?

אילן שלגי: אתה מצוות בית-הספר?

דורון כהן: כן, אני מורה לשל"ח וידיעת הארץ.

דורון כהן: בנינו את זה לפני 15 שנה.

דורון כהן: זה יוצר מין אווירה אחרת.

דורון כהן: ילדים שמגיעים לבית-הספר אומרים שהם מחכים כבר להיות מדריכים.

דורון כהן: אתמול הייתי בשטח עם כיתות ח', וכבר הם אומרים שהם רוצים להיות כמו המדריכים שלהם.

דורון כהן: איתי נמצא כאן, ואחותו, לפני המון שנים, היתה בצוות, ואחיו, שגם הוא קצין בצבא, היה כאן.

30797: ואמו גננת.

דורון כהן: זאת מין מסורת, אצל הרבה צעירים זה משפחתי.

דורון כהן: זה היופי, לראות את המנהיגות הזאת.

דורון כהן: ובית-הספר נותן את הכר לבצע את הפעילות.

דורון כהן: וזה לא פשוט כל כך, כי מצד אחד צריך ללמוד, ומצד אחר צריך לבצע את הפעילויות האלה, והם נעדרים הרבה.

אילן שלגי: בבתי-הספר בצפון השיא של הטיולים בכיתה י"ב הוא לאילת.

אילן שלגי: לאורך השנים מטיילים למקומות אחרים.

אילן שלגי: לאן אתם מטיילים מכיתה ז'?

צפי רותם: חי ושחר בכיתה י"ב, הם יכולים לספר על הטיול השנתי שלהם.

חי חטב: בטיול השנתי השנה, בכיתה י"ב, היינו בצפון הנגב, בשדה יואב.

חי חטב: לנו באכסניה בשדה יואב, היינו שם שלושה לילות.

חי חטב: הטיול היה מעניין מאוד.

חי חטב: חלק מהשכבה רצו לנסוע לצפון, לראות את שאר הארץ, אם כי כל השנים כבר היינו בצפון.

חי חטב: בסופו של דבר השכבה היתה די מרוצה מהטיול.

חי חטב: נהנינו נורא.

חי חטב: בהתחלה זה לא כל כך משך את השכבה.

חי חטב: בסופו של דבר אני חושב שהיה די נחמד.

אילן שלגי: מה ראיתם בירושלים?

חי חטב: היינו בתצפית.

דורון כהן: הם לא הגיעו לעיר עצמה, אלא היו בפרוזדור ירושלים.

חי חטב: היינו בבאב אל-ואד, ראינו תצפית על הדרך.

אילן שלגי: תלמידים אילתים מגיעים לירושלים בשנות הלימוד שלהם?

אילן שלגי: הם מגיעים ליד ושם?

אילן שלגי: לכותל?

חיה ניר: ודאי.

חיה ניר: בכיתה י"א בטיול השנתי הוקדש יום שלם ליד ושם.

צפי רותם: משם התלמידים התקדמו עד החרמון.

צפי רותם: בתחילת כיתה י"ב הם יוצאים לפולין ופעם, כשהיה אפשר להוציא יותר את התלמידים, היינו נוסעים לירושלים במיוחד ליד ושם.

צפי רותם: היום אנחנו משלבים את זה בטיול.

אילן שלגי: שמעתי דבר מדהים תוך כדי סיורים בירושלים: מעט בני נוער ישראלים, באופן יחסי, מגיעים לירושלים.

אילן שלגי: יש לכך כל מיני סיבות ותירוצים.

אילן שלגי: אני משער שלאילתים זה עוד יותר קשה.

אילן שלגי: אני משער שחלק מהתלמידים שלכם לא יגיעו לירושלים בכלל, אם לא באמצעות בית-הספר.

חיה ניר: יש ילדים שהביקור ביד ושם היה הפעם הראשונה שלהם בירושלים.

אילן שלגי: כן, אני משער שחלק מהתלמידים – זה מה שהם יודעים על ירושלים.

אילן שלגי: הביקור האחד הזה חשוב מאוד.

אילן שלגי: אם כבר מגיעים לירושלים תנסו להביא אותם גם לכותל, לכנסת.

קריאה: לנו היה פרויקט בני מצווה, ואחד מהשיאים היה להגיע לירושלים לכותל.

צפי רותם: כעת העברנו את הטקס למצדה, גם מסיבות ביטחוניות.

צפי רותם: כעת נשבעים במצדה.

צפי רותם: שם הם מתחייבים.

צפי רותם: אחר כך הם שוכחים הכול.

אילן שלגי: אני מכיר את הטקס במצדה, נסעתי לשם עם הבת שלי.

אילן שלגי: זה טקס מרגש מאוד.

צפי רותם: נכון.

צפי רותם: חי ניסה לומר שקשה להוציא טיול שאין בו אטרקציות.

צפי רותם: החרמון הוא בהחלט אטרקציה לאילתים.

צפי רותם: בכיתה י"א זה המסלול.

צפי רותם: השנה הם רצו לחזור לשם שוב.

צפי רותם: בנינו טיול אחר – שיש בו גם הליכה וגם מורשת קרב.

צפי רותם: דורון בנה משהו שקשור להכנה לצה"ל.

אילן שלגי: דרך בורמה זה מורשת קרב.

אילן שלגי: הגעתם גם ללטרון?

דורון כהן: גם ללטרון.

דורון כהן: חיברנו שם את הסיפור של מלחמת העצמאות.

דורון כהן: עוד דבר ייחודי: מכיתה ז' והלאה אנחנו מגיעים לציוני דרך חשובים ועושים שם טקסים: עומדים כמו שצריך, כמו שרגילים אצלנו בשטח.

אילן שלגי: אני באמת רואה את זה בתמונות.

אילן שלגי: הולכים גם ברגל?

דורון כהן: הולכים ברגל, ודאי.

דורון כהן: עושים גם מבצעים.

דורון כהן: עשינו שחזור של מבצע אילת, וזאת כבר מסורת.

אילן שלגי: שחזרתם את התחרות בין גולני לבין חטיבת הנגב?

דורון כהן: תמיד שואלים למה אנחנו כמו חטיבת הנגב, אנחנו בוחרים את המסלול שלהם.

צפי רותם: אני הצעתי שתהיה תחרות עם בתי-הספר האחרים.

אילן שלגי: נשמע גם את נציגי מועצת התלמידים.

ליעד הרוש: אני יושבת ראש מועצת התלמידים בבית-הספר.

ליעד הרוש: המועצה שלנו מורכבת מתלמידים מכל השכבות, כיתות ז' עד י"ב.

ליעד הרוש: מכל כיתה יש שני נציגים.

ליעד הרוש: לפעמים בשכבות הנמוכות התלמידים מתלהבים ויש 10 או 15 נציגים מכיתה אחת, וזה דבר יפה מאוד.

ליעד הרוש: המועצה פועלת על-פי מטרות מסוימות: לייצג את התלמידים בפורום הכללי, לקדם הידברות ועוד.

ליעד הרוש: בכל שנה יש סמינר של המועצה, שמתקיים בסוף שבוע.

ליעד הרוש: בסמינר אנחנו מדברים על מה זה להיות נציג, מגדירים את המטרות ועוד.

ליעד הרוש: אנחנו גם מכינים תקנון פנימי וגם מגבשים את המועצה.

פנינה זיו: תסבירי במה מדובר.

ליעד הרוש: אמנת הבחירות היא אמנה של ד"ר צברי, מבית החולים.

ליעד הרוש: הוא העלה רעיון לעשות אמנה שתהיה בה התחייבות גם של הבוחרים וגם של המועמדים.

ליעד הרוש: אני חושבת שהיא תרמה מאוד.

ליעד הרוש: הבחירות היו די חלקות, באמת, וגם אנחנו, הנוער, התחברנו יותר לפוליטיקה.

ליעד הרוש: היו ראיונות עם כל המועמדים.

ליעד הרוש: האמנה תרמה מאוד.

ליעד הרוש: בני הנוער הרגישו שייכים.

ליעד הרוש: בפעם הראשונה הם דיברו על השאלה במי ההורים שלהם יבחרו.

אילן שלגי: תלמידי י"ב גם יכלו לבחור בקלפי.

ליעד הרוש: אני לא בכיתה י"ב, והיה נחמד מאוד שתלמידים משכבות י' וי"א דיברו על מי שייבחר.

ליעד הרוש: זה עשה רעש בתקשורת.

ליעד הרוש: ואף-על-פי שאמרו שהאמנה נאיבית ואופטימית לדעתי היא די הצליחה, גם אם לא במאה אחוז.

אילן שלגי: מה בנוגע למעורבות בקהילה?

ליעד הרוש: חלק מהפרויקטים הם ימי הורים שאנחנו מקיימים.

ליעד הרוש: אנחנו מוכרים שם כל מיני דברים ואת הכסף שנאסף אנחנו נותנים לבית רפאל ולמקומות נוספים בעיר.

ליעד הרוש: נוסף על כך המועצה מתנדבת בכל נושא אפשרי.

אילן שלגי: הרבה בני נוער מהצפון מגיעים לכאן בטיולים השנתיים שלהם.

אילן שלגי: יש מפגשים, או זה רק מקרי?

ליעד הרוש: זה מקרי.

צפי רותם: לפעמים אלו מפגשים אלימים.

30797: יש כאן לוקל פטריוטיזם.

צפי רותם: לא תמיד זה קורה בטיולים, זה יותר בחופשים.

ליעד הרוש: יש כל מיני "תקלים" בין בני נוער אילתים לבני נוער מהארץ.

דורון כהן: הם באים להתפרק, ואנחנו שקי האגרוף.

אילן שלגי: כן, אני בהחלט מבין את זה.

צפי רותם: אני רוצה להוסיף: עברנו תהליך של בניית תקנון לבית-הספר.

צפי רותם: זה תקנון ברור מאוד, עם גבולות ברורים מאוד.

צפי רותם: מועצת התלמידים היתה שותפה לבניית התקנון ותיקונו.

צפי רותם: כל תלמיד בית-ספר מקבל בתחילת השנה יומן שכל הדפים הראשונים בו מפרטים את תקנון בית-הספר, בעלי התפקידים, הקווים האדומים שהתלמידים החליטו עליהם, האמנה החברתית ועוד.

צפי רותם: אחד הדברים היפים הוא שהמועצה היא מכיתה ז' ועד כיתה י"ב.

אילן שלגי: אשמח לקבל יומן כזה.

אילן שלגי: אני צריך את הדפים הראשונים, לאו דווקא את ההמשך.

צפי רותם: בשמחה.

פנינה זיו: נשמע עוד כמה משפטים מיואל, היועץ המלווה של מועצת התלמידים.

פנינה זיו: אחר כך נצטרך לעזוב, לצערנו.

יואל פרנו: למעשה אני יושב בצד ונותן לליעד לומר את רוב הדברים.

יואל פרנו: בסמינר שמתקיים אני מעביר את עיקר התכנים, בשיתוף של ליעד – שזאת הפעם הראשונה שלה.

יואל פרנו: ליעד נבחרה לפני הסמינר והיתה שותפה לגיבוש התכנים.

אילן שלגי: אתה גם מורה בבית-הספר?

יואל פרנו: כן.

יואל פרנו: אני מחנך כיתה י"א ומורה לספרות.

דורון כהן: אתם חושבים שמעסיקים אותנו מבחוץ?

פנינה זיו: בית-הספר בחר להציג את הפן החברתי.

פנינה זיו: אבל כמובן הוא עושה גדולות גם בכל החלקים הפדגוגיים.

פנינה זיו: יש כאן עבודה מצוינת בכל התחומים של מדע, טכנולוגיה, חברה, אומנות.

פנינה זיו: יש עבודה יוצאת מן הכלל בתחומים האלה, אך לצערי, בגלל מגבלות הזמן, לא נוכל להציג הכול.

אילן שלגי: הנדידה של התלמיד ללימודים בבית-ספר אחר היא בכיתות הגבוהות בלבד?

אילן שלגי: י"א-י"ב?

פנינה זיו: זה קורה גם בכיתה י'.

פנינה זיו: למשל מגמות ביו-טכנולוגיה והנדסת תוכנה ואלקטרוניקה.

פנינה זיו: אנחנו חושבים שאסור שהילד יוגבל במקצועות הבחירה רק משום שבכיתה ז' הוא הגיע לבית-ספר מסוים.

פנינה זיו: זה לא אומר שהוא ינותב במסלול שנקבע מראש עד כיתה י"ב.

פנינה זיו: לכן כל האופציות נפתחות.

צפי רותם: התוכנית קיימת כבר שמונה שנים.

חיה ניר: יתרון נוסף הוא שיש בית-ספר קטן.

פנינה זיו: הרעיון הוא שמצד אחד בתי-הספר יהיו קטנים אבל השירותים יהיו של קריית חינוך.

פנינה זיו: בית-ספר קטן מאפשר טיפול בפרט, גם בתלמיד וגם במורה, אך השירות הוא של קריית חינוך גדולה.

צפי רותם: אני רוצה לציין עוד נקודה: צריכה להיות שותפות אמיתית מאוד – ואני מדברת כעת בשם שתי המנהלות האחרות.

צפי רותם: יש בכך הרבה ויתור על אגו בית-ספרי.

צפי רותם: אנחנו לא מתחרים.

צפי רותם: אנחנו בכוונה מנסים לא לצבוע בית-ספר מסוים כטוב יותר משום שלומדים בו מקצועות מסוימים.

צפי רותם: לדעתי הייחודיות שלנו היא המנכ"לות המשותפת תוך ויתור והבנה של צורכי העיר.

30797: כל שנשאר הוא להגיד לצוות כל הכבוד.

פנינה זיו: יישר כוח.

אילן שלגי: אבל נשמע את בוגר השייטת.

איתי וייס: התמזל מזלי להיות בחבורת המש"צים.

איתי וייס: זה לא טריוויאלי בכלל, מה שקורה פה.

איתי וייס: אולי זה נשמע שיוצאים לגיחה בשטח למשך כמה ימים – אבל זה לא פשוט כמו שזה נשמע.

אילן שלגי: אני מכיר את זה, אבל אשמח לשמוע.

איתי וייס: תלמידי כיתות י"א- י"ב מוציאים לשטח שכבה שלמה, בעזרת דורון והסגל – כי בלעדיהם זה לא היה מצליח.

איתי וייס: במשך שלושה ימים הם מפקדים על התלמידים.

איתי וייס: זה בכלל לא שונה מהצבא, כל מה שלמדתי בצבא כבר הכרתי כאן, דרך בית-הספר.

איתי וייס: קיבלתי המון.

איתי וייס: מתוך היכרות עם חברים בכל רחבי הארץ אני יודע שזה איננו במקום אחר.

איתי וייס: זה ייחודי לאילת, וייחודי במיוחד לבית-הספר הזה.

איתי וייס: זה משהו שחייבים לשמר.

דורון כהן: תודה.

דורון כהן: נשלם לך אחר כך.

אילן שלגי: אשמח לקבל חומר כתוב על כך, אם יש לכם, נוסף על החוברת הזאת.

צפי רותם: יש סרטים, ועוד.

אילן שלגי: תודה רבה לכם.

אילן שלגי: סליחה שהגענו לביקור קצר כל כך.

אילן שלגי: אדוני ראש העיר אילת, אדוני יושב-ראש התאחדות בתי המלון, אורחים יקרים, אני תמיד שמח להיות באילת, ושמחתי במיוחד כשנודע לי אתמול מראש העיר שמתקיים כאן פסטיבל הקולנוע.

אילן שלגי: הוא ביקש ממני שאתלווה אליו לכאן.

אילן שלגי: אמרתי לו שלא אוותר על הזכות הזאת.

אילן שלגי: אנחנו ועדת תרבות, אנחנו קרובים לנושא הקולנוע.

אילן שלגי: בשבוע הבא, אגב, יש דיון בוועדה בנושא תקציב הקולנוע.

אילן שלגי: בסוף חודש דצמבר סירבנו בוועדת החינוך לדרישת האוצר לבטל את סעיף 11ב לחוק הקולנוע, הסעיף שצובע תקציב מיוחד לענף הקולנוע.

אילן שלגי: זה עורר בעיות מסוימות, ובהן נדון בשבוע הבא, כי גם הודענו אז שלא נסכים שכתוצאה מזה שנשמר את הסעיף הייחודי בחוק, תקציב הקולנוע ייפגע באופן כלשהו – כי זה מה שהאוצר יותר מרמז שיקרה.

אילן שלגי: אמרנו שנשמור גם על העיקרון וגם על הכסף.

אילן שלגי: ראש העיר אמר נכון: חשוב למצב את אילת כמיוחדת בישראל וכמיוחדת גם לעומת אתרי התיירות האחרים שיש פה, במפרץ אילת.

אילן שלגי: בכל הכבוד לתיירות המתפתחת במצרים ובירדן, אילת תהיה המרכז התרבותי של הים האדום.

אילן שלגי: חשוב שנוסף על פסטיבל הג'ז הידוע והמצליח זה שנים יהיו פסטיבלי קולנוע, פסטיבלי תיאטרון ואירועי תרבות ואומנות רבים ככל האפשר.

אילן שלגי: אני משוכנע שגם ישראלים רבים ירצו לחזור לאילת לפסטיבלים כאלה של תרבות, ואם אפשר לשלב בזה פעילות אחרת – מה טוב.

אילן שלגי: אסיים ואומר: ביקשת שאהיה לכם שליח מצווה.

אילן שלגי: אני רוצה לומר לך שעזרה לתרבות היא אחת המצוות שאני, כאיש שינוי, לוקח על עצמי.

אילן שלגי: תודה רבה.

30797: צהריים טובים, אני שמח לארח כאן את חבר הכנסת אילן שלגי וחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, חברי ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, וכן את צמרת המחוז של משרד החינוך באילת.

30797: ערכנו סיור מרתק, שהתחיל במשרדי, ובו הצגנו בפני חברי הוועדה את מערכת החינוך באילת, התמקדנו בנושאים הדמוגרפיים ובמאפיינים הייחודיים של אילת.

30797: עוד בטרם הישיבה הזאת, היתה בקשה מיושב-ראש הוועדה ומהחברים להחזיר את אותה תקנה שניתנה לנו בשנת 1995 על-ידי השר רובינשטיין – תקנה מיוחדת לעיר אילת בגין אפיוניה הייחודיים.

30797: סיירנו בגן ילדים מקסים, המפגש עם הילדים תמיד גורם לכולנו לנחת רוח.

30797: משם יצאנו לבית-ספר גולדווטר ונפגשנו עם הנהלת בית-הספר; אבל חשוב מזה: נפגשנו עם התלמידים, עם מועצת התלמידים הבית-ספרית ועם מדריכי של"ח צעירים – מש"צים.

30797: לשמחתי מתקיים כאן גם פסטיבל הקולנוע, והחברים היו במסיבת העיתונאים שם.

30797: כעת אנחנו פה בקמפוס אוניברסיטת בן-גוריון באילת, ואני פונה מפה לחברים: אנחנו לא נמצאים פה סתם.

30797: אנחנו פה משום שיש כאן מגמה של הנהלת העירייה לעודד את פתיחת המסלול האקדמי וחיזוקו בעיר אילת.

30797: זאת משימה שלי, כראש עיר, שהצבתי מקדמת דנא: העיר אילת חייבת להפוך להיות עיר אוניברסיטאית.

30797: אני פונה אליך, חבר הכנסת שלגי, ומבקש ממך בכל לשון של בקשה שתסייע לנו במימוש היעד הזה, המטרה הזאת, החשובה כל כך.

30797: הצגתי לפניך את המשתנה הדמוגרפי.

30797: אני מקווה שהצלחתי לשכנע אותך שללא חיזוק המסלול האקדמי באילת היכולת שלנו לצאת ולפרוח תהיה קטנה.

30797: ידוע לכול, בכל העולם, שיש מגמה להוריד את האקדמיה לפריפריות, לחזק אותה וסביבה ליצור מעגלים של סטודנטים וכל מה שמתלווה לכך בחיים השוטפים של העיר.

30797: נכון להיום לומדים כאן כמה מאות תלמידים.

30797: הצבנו לנו כיעד – ונעשה את כל אשר לאל ידינו כדי לעמוד בו, ומייד אתייחס לעשייה – לראות כאן מספרים שלפחות מכפילים את עצמם מתוך המסלולים הקיימים.

30797: יש החלטה, ואני אומר אותה בצורה ברורה, להתנפל בכל דרך על הסטודנטים הצפוניים, שיגיעו לאילת.

30797: היא תיושם בשורה של הטבות, שיגרמו לסטודנטים לרצות להגיע לאילת.

30797: פעולה ראשונה, שהיא דרמטית מבחינתנו: אנחנו מציעים היום לסטודנטים מהארץ ללמוד שנה ראשונה חינם באילת.

30797: אני חושב שבצד ההטבה הזאת יופייה של העיר, צעירותה, מוקדי התעסוקה שיש בה, שיתוף הפעולה עם המעסיקים, בעיקר התאחדות בתי המלון – כולם יחד יהוו גירוי חיובי שיביא לכאן, בשנה הבאה, 700-800 סטודנטים כנדבך ראשון.

30797: תקוותי וחזוני וחלומנו הוא שהמספרים יגדלו משנה לשנה.

30797: במקביל אנחנו פועלים בנושא מעונות הסטודנטים.

30797: יש כמה רעיונות שנבדקים כדי לתת מענה בנושא זה, וגם בנושא של השכלה מגוונת.

30797: בהמשך ירחיבו אנשי האוניברסיטה ויתארו את מסלולי הלימודים.

30797: המטרה היא גם לתת מענה תעסוקתי, גם לתת מענה של מעונות וגם לקבל את פניהם של הסטודנטים באהבה רבה.

30797: אנחנו זקוקים להם.

30797: לכן התכנסנו, וכבר כמה חודשים אנחנו מדברים עם הנהלת האוניברסיטה לראות איך פועלים במסגרת ההחלטה, הלא פשוטה: שנה א' חינם.

30797: אני רוצה לספר לכם על עניין אחר: נפגשתי עם פרופ' ברוורמן, התכתבנו, והתקבלה החלטה: חבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון יתכנס באילת בחודש מאי.

30797: הם מתכנסים אחת לשנה.

30797: עצם האמירה מראה על כוונותיו של פרופ' ברוורמן, נשיא האוניברסיטה.

30797: הודעתי לו שנפעל לכך שכבר בכנס הזה נוכל לבקש שאוניברסיטת בן-גוריון תתמקד בגיוס משאבים למעונות ובמקביל לפיתוח מגמת התיירות, המלונאות והנופש כפלטפורמה ראשונה שעליה נוכל לבנות עוד ועוד מסלולים.

30797: אני מתרשם שבקשתי נפלה על אוזן כרויה.

30797: אמרתי לפרופ' ברוורמן: חזונו של בן-גוריון לא מסתיים בדימונה, הוא מגיע עד אילת.

30797: בן-גוריון אמר באחד מכתביו שיסודותיה של תל אביב נמצאים באילת.

30797: אם מתייחסים למרחב הזה, צריך להתייחס אליו ככזה.

30797: חבר הכנסת שלגי, כיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת אני מבקש ממך: סייע בידינו לממש את החזון הזה.

30797: אין לי בספק שבכך נשדרג את העיר אילת באותם מקומות שבהם היא במידה כזאת או אחרת של נסיגה, לצערי.

30797: זאת הדרך שבחרנו.

30797: כאמור, נטפל בנושאים של הגיוון התעסוקתי, הפרופסיונלי, כדי לתת לעיר עוד ועוד מדרגות להתפתחות.

30797: אני אומר כאן לחברים: אלו המשימות העיקריות שלנו כהנהלת העירייה.

30797: אני חש שבשיחות שאני מקיים עם החברים יש רגישות למה שקורה באילת.

30797: שמעתי את מה שאמר חבר הכנסת שלגי בתקשורת, ואין לי ספק שנקנה לנו חברים נוספים, במובן החיובי, כמובן, שיזדהו עם הצרכים המיוחדים של אילת.

30797: כי אילת – וזה לסיום דברי – היא נכס לאומי אסטרטגי, וצריך להשקיע בו מה שיותר.

30797: כך נפעל.

30797: אני רוצה לבקש מיושב-ראש ועד החינוך להתייחס לדברים.

30797: לאחר מכן נשמע את אנשי הקמפוס.

אילן שלגי: תודה, אדוני ראש העיר, תודה שהזמנת אותנו לבוא לאילת.

אילן שלגי: לא שכנעת אותי היום שאילת היא מקום חשוב, שהיא היסוד לתל-אביב, שהיא נדבך חשוב מאוד במשק, בכלכלה, בהיסטוריה, בתרבות הישראלית – משום שכל זה היה אתי קודם.

אילן שלגי: אני רוצה להזכיר לך שאני ביקשתי לבוא לאילת אחרי שביקרנו בכמה מקומות.

אילן שלגי: אמרתי שבתום שנה לכהונת ועדת החינוך והתרבות הזאת חשוב לי להגיע גם לאילת.

אילן שלגי: מה שוודאי הוספתם לי כאן היום הוא ההסבר על הקשיים האובייקטיביים מצד אחד והחזון שלך ושל חבריך בהנהלת העיר מצד אחר.

אילן שלגי: גם מערכת החינוך שלכם ייחודית באמת: עשיתם כאן כמה דברים שאני חושב שצריך להעתיק וללמוד.

אילן שלגי: יש לך אנשים מצוינים.

אילן שלגי: אני גם רואה שיש לך תמיכה ממשרד החינוך והתרבות.

אילן שלגי: אשתדל לסייע כדי שהתמיכה תהיה גם בדרגים הגבוהים ביותר במשרד.

אילן שלגי: במושב הקיץ של הכנסת, אחרי פגרת הפסח, בכוונתי לקיים דיון בוועדה.

אילן שלגי: נזמין אתכם, נזמין גם את צמרת משרד החינוך והתרבות.

אילן שלגי: נדון במערכת החינוך באילת, שהיא באמת שונה ממקומות אחרים: עם כל היתרונות שיש לה – ואני שמח לשמוע על ההישגים שלכם – יש לכם קשיים אובייקטיביים, ולאחרונה אתם מתחילים לתת פתרונות.

אילן שלגי: כשאנחנו מבקרים בעיר כלשהי אני תמיד מבקש לפגוש תלמידים.

אילן שלגי: וכשיש בעיר קמפוס, מסגרת אקדמית כלשהי, אני מבקש לבקר גם בה.

אילן שלגי: אני שמח שיש לכם שלוחה, חלק מאוניברסיטת בן-גוריון.

אילן שלגי: ביקרנו באוניברסיטת בן-גוריון לפני כחודשיים, ובהזדמנות אחרת היינו גם בשלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון בשדה בוקר.

אילן שלגי: כעת אנחנו משלימים את הסט ומבקרים גם בחלק השלישי, הדרומי ביותר, של אוניברסיטת בן-גוריון – אוניברסיטה שצומחת במהירות מדהימה.

אילן שלגי: גם אני, כמו כל מי שפוגש אותו, מעריך מאוד את פרופ' ברוורמן.

אילן שלגי: היוזמה שסיפרת עליה קודם, אדוני ראש העיר, היא דבר מבורך, ואני משוכנע שזה ימשוך לכאן סטודנטים מצפון הארץ.

אילן שלגי: זה צריך לסייע לא רק לעיר אילת אלא גם לאוניברסיטת בן-גוריון: להביא אליה סטודנטים איכותיים שירצו להיות סטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון ובעיר אילת.

אילן שלגי: אם בדרך הזאת גם תחזקו את העיר באוכלוסייה צעירה, תוססת, אקדמית בדרך, זה ודאי יוסיף רבות.

אילן שלגי: כפי שסיפרתי לך, אני אוהב את העיר מאז ילדותי.

אילן שלגי: אני תמיד חוזר אליה בשמחה, וארצה לחזור אליה שוב ושוב.

אילן שלגי: לקמפוס אני מאחל הצלחה בפרויקט הזה, בהרחבה.

אילן שלגי: אנחנו נשארים כדי לשמוע אתכם וללמוד עליכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לברך את ראש העיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה להרבות במילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת לא הפעם הראשונה שאני מבקר באילת, זאת גם לא הפעם הראשונה שאני כאן במסגרת ועדות הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רואה כאן ראש עיר תוסס, מהפכני, שרוצה להזיז דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם הצוות מיומן ובעל מוטיבציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי חובתנו וגם זכותנו לתמוך בכיוון הזה, ואנחנו נעשה כמיטב יכולתנו כדי לקדם את המגמות האלה ככל שנוכל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לברך גם על המגמה לתת לסטודנטים ללמוד חינם בשנה הראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מאוד חיובי ומאוד יעזור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הסטודנטים מהארץ נוסעים לחוץ-לארץ כדי ללמוד, גם לאירופה ולארצות ערב, הם ודאי יעדיפו להגיע גם לאילת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שטוב יותר ללמוד באילת מאשר בחוץ-לארץ, מכל הבחינות.

30797: זה כמו חוץ-לארץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עדיין לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו רוצים שאילת תהיה בארץ, אבל מבחינות מסוימות אפשר להגיד שזה כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגבי מערכת החינוך המקומית היתה לי הערה אחת, ואני חושב שהיא במקומה: חייבים לתת לאילת את הייחוד שלה גם בתוך מערכת החינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא צריכה להיות מיוחדת גם בתחום הזה, עם מגע ישיר לשר, כאילו היא מחוז נפרד, ולא להתנהל דרך מחוז באר שבע או בדרכים משניות כדי להגיע ולקבל את התמיכה ואת התקציבים, שהם רוח החיים לכל מוסד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מברך את כולם, אנשאללה נוכל לתרום לכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת לא רק זכות אלא גם חובה אלמנטרית של כל אחד מאתנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

מירה גולומב: לפני שנה וחצי הרימה אוניברסיטת בן-גוריון את הכפפה ופתחה פה קמפוס.

מירה גולומב: אחרי שנה וחצי או כמעט שנתיים אקדמיות שאנחנו פועלים בשקט ולומדים את התנאים והסביבה, אנחנו, עם העירייה, מרגישים שיש צורך בשינוי מהפכני כדי להביא לכאן מסת סטודנטים שתאפשר קידום של הקמפוס ושל העיר.

מירה גולומב: לצורך כך מקצות אוניברסיטת בן-גוריון וגם עיריית אילת את המשאבים למימון מלגת לימודים מלאה לשנה אקדמית לסטודנטים חדשים שיבואו ללמוד כאן.

מירה גולומב: אנחנו מקווים שנצליח להשפיע כמו שאנחנו רוצים.

קריאה: זה קיים רק באילת, רק באוניברסיטת בן-גוריון.

קריאה: בשום מקום אחר בארץ אין מכללה או אוניברסיטה שהציעה מלגת לימודים מלאה, לימודים חינם.

קריאה: דווקא בגלל המצב היום אילת תהיה אבן שואבת לסטודנטים צעירים שרוצים ללמוד ולא היתה להם האפשרות לממן את התשלומים הראשונים.

קריאה: הכותרת היא מהפך באילת ובאוניברסיטה.

ריקי ווהבה: כולל אילתים?

רונית זילברשטיין: סטודנטים חדשים, שיירשמו לשנת הלימודים קרובה, וכמובן עומדים בקריטריונים המלאים לקבלה לאוניברסיטה.

קריאה: זה מוגבל במספר הסטודנטים?

רונית זילברשטיין: יש 400 מלגות.

מירה גולומב: המימון הוא של שלושה גורמים: מלגה תמורת פעילות חברתית קהילתית – אחת האפשרויות היא פר"ח, ויש אפשרויות נוספות; מלגה מקרן אילת של עיריית אילת; מלגה משלימה של אוניברסיטת בן-גוריון – קמפוס אילת.

קריאה: קרן אילת תממן זאת מאותה קופה שממנה היא מממנת את המלגות לסטודנטים בני אילת שלומדים בצפון?

קריאה: המטרה היא שסטודנטים בני אילת ילמדו בצפון?

יהודית זילברשטיין: אלבש כרגע את הכובע של קרן אילת ואשיב על כך.

יהודית זילברשטיין: הקרן קיבלה החלטה כבר בשנה שעברה להעניק מלגה לכל סטודנט שמגיע לאילת ולומד כאן, בלי שום קשר לקריטריונים הקבועים לגבי כלל הסטודנטים.

יהודית זילברשטיין: כלומר כל סטודנט שמגיע לאילת מקבל הקלות במלגה.

יהודית זילברשטיין: הוא לא צריך להיות תושב אילת קודם, כפי שדורשים מסטודנט שלומד בצפון.

יהודית זילברשטיין: מי שלומד באילת מקבל מלגה כבר למחרת היום.

קריאה: זה על חשבון ילדי אילת שלומדים מקצועות שלא ניתן ללמוד באילת?

יהודית זילברשטיין: כל סטודנט אילתי שלומד בצפון מקצוע שנלמד באילת לא מקבל מלגה.

קריאה: זאת מדיניות מיושמת?

יהודית זילברשטיין: כן.

יהודית זילברשטיין: שום גרוש איננו מהעירייה.

יהודית זילברשטיין: כל הכסף מתרומות, ואף אחד לא מקופח, משום שאנחנו מגבירים את המאמצים לקבל יותר תרומות.

יהודית זילברשטיין: בפועל אנחנו מצליחים, וכל סטודנט יקבל מלגה.

30797: זאת מדיניות ברורה: ליצור קמפוס אוניברסיטאי שבו משוטטים 800 סטודנטים.

30797: אשמח מאוד שחלקם יהיה אילתים, אדרבה.

30797: בתוך המדיניות יש סדרי קדימויות.

30797: אין לי ספק שככל שנרחיב את מעגל הסטודנטים נקל על הסטודנטים שלנו.

30797: כשנפתחות מגמות אנחנו מאפשרים לסטודנטים שלנו ללמוד פה.

30797: יש מעגל, וככל שנחזק אותו – מן הסתם ילדינו יהיו בעלי גישה טובה יותר ללימודים באילת.

30797: זהו תהליך ארוך, שבו עניין אחד בא על חשבון האחר, אבל בפירוש זאת מדיניות:

30797: אנחנו רוצים פה קמפוס של 800-1,000 תלמידים, שבתוכם משתלבים ילדי אילת.

30797: כפי שאמרה יהודית, אם סטודנט אילתי רוצה ללמוד באוניברסיטת בר אילן תינתן העדפה ברורה לכך שהלימודים יהיו כאן, בגלל הקו שאנחנו רוצים לחזק.

30797: זוהי אמירה עם הצבה ברורה של סדר הקדימויות שלנו.

30797: חשוב לדעת זאת.

30797: בתמיכה בתלמידים שלומדים מחוץ לעיר יש תמיד סוגיות שעולות.

30797: למשל: מה קורה לתלמיד שלומד שם ולא חוזר לכאן, וצריך להחזיר את המלגה?

30797: אנחנו ורוצים להביא לכך שמקסימום הסטודנטים יהיו כאן.

30797: אגב, יש תנועה של תלמידים מצרפת, ואנחנו רוצים ליצור כאן קמפוס בין לאומי.

30797: אין סיבה שלא יגיעו לכאן תלמידים מפריז, משטוטגרט, מעקבה, כדי ללמוד בבית-הספר למלונאות ולתיירות.

30797: זה הקו שלפיו פעלתי עם פרופ' ברוורמן.

30797: צריך לשאוף לזה ולחלום על זה, זה ישים.

30797: צריך לפעול בנחישות.

30797: לא יהיו פשרות.

30797: אני יכול להריח שיהיו רעשים ורחשים, אבל זה הכיוון, לשם אנחנו הולכים.

30797: אם יש קצת כאבים בדרך, לא נורא.

30797: בסך הכול המוצר הנלווה הוא קמפוס לילדים שלנו.

30797: הם יוכלו ללמוד ליד הבית, לא להזניח את ההורים המזדקנים.

30797: זאת עיר צעירה ותוססת, יש כל הסיבות לכך שזאת תהיה עיר אוניברסיטאית.

רונית זילברשטיין: אנחנו מבקשים להרחיב עוד על תוכניות הלימודים.

אילן שלגי: משפט אחד לגבי סטודנטים אילתים שלומדים בצפון.

אילן שלגי: פניתי במכתב למנכ"לי חברות התעופה "ארקיע" ו"ישראייר".

אילן שלגי: ביקשתי לאפשר להם טיסות מוזלות.

אילן שלגי: היום הסטודנט האילתי טס בכיוונים ההפוכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכיוון אחד.

אילן שלגי: כמובן, נשמח אם נצליח להביא את כל האילתים ללמוד באילת כשהקמפוס יוכל לקלוט את כולם ולהכשיר אותם לכל הלימודים שהם רוצים בהם.

אילן שלגי: אבל כל עוד הם במקומות אחרים הרי הטיסות שלהם הפוכות: הם חוזרים הביתה וטסים צפונה ביום ראשון.

אילן שלגי: הקושי לגבי מחירים כפול, מה גם שלפעמים הם נדרשים להירשם כתושבים בעיר אחרת, כדי לקבל הנחה בארנונה או זכות לחניה, ואז הם מאבדים את הזכות שלהם להנחה כתושב אילת.

אילן שלגי: אני מקווה שחברות התעופה ייענו לפנייה.

30797: החלטנו להנפיק לכל הסטודנטים כרטיס תושב.

מירה גולומב: חשוב להרחיב בעניין זה.

מירה גולומב: הסטודנטים באמת באים בזמנים הפוכים ללחץ, ולכן אפשר לבוא לקראתם.

מירה גולומב: קיצור המרחק מבחינת הקטנת עלות ההגעה הוא גורם משמעותי, שכדאי לעבוד עליו.

מירה גולומב: מספר הסטודנטים בקמפוס הזה הוא קריטי לגבי מספר התוכניות שנוכל להציע.

מירה גולומב: ככל שהמספר יגדל, יגדלו גם האפשרויות שלנו לפתוח תוכניות חדשות, אטרקטיביות, שייתנו מענה לביקושים.

מירה גולומב: זה הכרח בעינינו.

מירה גולומב: כיום יש בקמפוס עשר תוכניות, שמונה לתואר ראשון ושתיים לתואר שני.

מירה גולומב: בתואר השני יש מסלול במנהל חברה ומדיניות החינוך, ולומדות בו בעיקר מורות תושבות העיר; המסלול הנוסף הוא מנהל עסקים – מסלול מעורב.

מירה גולומב: המסלול הזה גם מייבא סטודנטים לכאן, ואנחנו רואים בכך הצלחה.

מירה גולומב: בתואר הראשון יש שמונה מסלולים.

מירה גולומב: חמישה מתוכם סובבים סביב מדעי ההתנהגות.

מירה גולומב: יש מסלול נוסף של מנהל עסקים לתואר ראשון, ניהול, ניהול מלונאות ותיירות וב"א כללי, שמיועד לסטודנטים קצת יותר מבוגרים, שרוצים תואר אבל לאו דווקא התמחות.

מירה גולומב: המגוון לא גדול, אבל הוא תלוי במסת הסטודנטים, ובדיוק בשל כך אנחנו פונים אליכם.

שרה אגוזי: לפני ההקמה דובר על מגמה של ביולוגיה ימית.

שרה אגוזי: יש כאן שתי מעבדות טובות בתחום זה, גם במכון לחקר הימים והאגמים וגם במכון האוניברסיטאי.

מירה גולומב: זה עומד על הפרק באוניברסיטת בן-גוריון, אך העניין מצריך אישורים מסוימים.

מירה גולומב: כדי לאשר תוכנית חדשה לוקח זמן.

מירה גולומב: יש רצון טוב מהרבה גורמים, ואני מקווה שנוכל להוציא זאת לפועל.

30797: זאת שאלה מצוינת.

30797: גם בעניין הזה שוחחנו עם פרופ' ברוורמן.

30797: שאלנו אם הוא יהיה מוכן לקבל את הקמפוס הזה כמטרייה לנושא של לימודי הים.

30797: יש לזכור: יש לנו נציגות של האוניברסיטה העברית במכון הבין-אוניברסיטאי, עם כל הפרופסורה.

30797: יש המכון לחקר ימים ואגמים, שאנשיו קשורים לאוניברסיטת חיפה.

30797: מי כמוך יודע, בין האוניברסיטאות יש גם פוליטיקה.

30797: לשמחתי, ואני אומר זאת באמירה הצהרתית, בגישור שעשיתי בין הפרופסורים אוטולנגי וברוורמן, פרופ' ברוורמן הסכים ופרופ' אוטולנגי לא סירב.

30797: זאת התקדמות מדהימה.

30797: זהו אחד מהנושאים שיעלו באספת חבר הנאמנים במאי.

30797: אני מסכים עם מירה: זה הליך שצריך לטפל בו.

30797: לא מדובר רק בפרוצדורה: צריך מעבדות, סגל הוראה ועוד.

30797: יש לנו עבודה רבה בתחום זה.

30797: העניין הזה מחויב המציאות, כמו שמחויב המציאות לבנות מסלול ללימודי המדבר.

30797: יש אוניברסיטאות שמתמחות בנושא הזה.

30797: בנוודה יש אוניברסיטה שסביבה יש כ-5,000 סטודנטים שלומדים רק את נושא המדבר.

אילנה בן זקן: יש בשדה בוקר.

30797: צריך לראות את היתרונות היחסיים כדי ליצור את הפלטפורמה שתביא רנטביליות למוסד.

30797: על זה נבנה עוד מסלולים.

30797: המסלול העיקרי שיש להישען עליו, לא משום שהוא החשוב אלא משום שהוא העיקרי, הוא התיירות, המלונאות והנופש.

30797: בנושא הזה צריך לשאוף שזו תהיה אוניברסיטה בין-לאומית.

30797: לכך כולם מסכימים.

30797: לפרופ' ברוורמן יש הרבה מה להגיד בתחום זה, ואנחנו נעזור לו שיעזור לנו.

שרה אגוזי: מה הערך הכלכלי של המלגות?

מירה גולומב: 11,500 ש"ח – שווי של שכר לימוד.

30797: זהו תמהיל, שאנחנו בודקים עדיין, שמשלב את פר"ח, העירייה והאוניברסיטה.

30797: המטרה היא לבנות את התמהיל הנכון כדי שהסטודנט יוכל ללמוד כאן.

30797: זהו מהלך מהפכני בתפיסה.

קריאה: אני פונה בשאלה אל אנשי השיווק של האוניברסיטה: מה אם המהלך יביא 400 סטודנטים?

קריאה: איך יחולקו המלגות?

קריאה: לפי מה?

קריאה: שנית – ואני לא יודעת למי להפנות את השאלה הזאת – סטודנטים אילתים שלא יעמדו בקריטריונים של הקבלה לאוניברסיטה אבל כן יעמדו בקריטריונים של אוניברסיטאות אחרות, האם הם לא יוכלו לקבל מלגה אם המקצוע שהם רוצים ללמוד נלמד באילת?

יהודית זילברשטיין: אני לא חושבת שנדרשנו לכך.

יהודית זילברשטיין: אנחנו גם לא נבדוק כל סטודנט אם התקבל או לא ולכמה אוניברסיטאות הוא נרשם.

יהודית זילברשטיין: כדי לסייע לאוניברסיטת בן-גוריון עשינו שני מהלכים:

יהודית זילברשטיין: אם אפשר ללמוד את התחום כאן הסטודנט לא יקבל מלגה אם ילמד מחוץ לאילת?

קריאה: ואם הוא לא מתקבל ללימודים כאן?

קריאה: זה בעייתי.

יהודית זילברשטיין: יש פסיכומטרי שמשותף לכל האוניברסיטאות.

רונית זילברשטיין: הקריטריונים כאן זהים לקריטריונים בבאר שבע.

קריאה: אבל בכל אוניברסיטה תנאי הקבלה אחרים, אפילו לאותם חוגים.

30797: אענה על כך בצורה בוטה.

30797: בין פיתוחו של הקמפוס לבין פיתוח הסטודנט האילתי הבודד יש העדפה לפיתוח המקום.

30797: הלוואי שהדברים יחברו בין האינטרסים.

30797: זוהי מדיניות, זאת מטרה ברורה מאוד.

30797: ואם צריך לתת הבהרה נוספת: אנחנו רוצים לפתח את הקמפוס פה; יכול להיות שזה יבוא על חשבון דברים אחרים, בהחלט.

30797: להערכתי אם נצליח, ואני מאמין באמונה שלמה שנצליח, בסיכומו של דבר זה יעזור גם לסטודנטים שנמצאים אצלנו.

30797: אני לא מתייחס לנושא באופן כירורגי כעת.

30797: צריך שיהיה כאן

30797: קמפוס שיש בו 700-8000 ויותר סטודנטים, זאת המטרה.

30797: לא מזמן דנו בתוכנית "הישגים", שמדברת על שיתוף משרד הבינוי והשיכון ועידוד אקדמיה לאנשים מבוגרים יותר.

30797: יש לנו בקשה גדולה מצד יישובי הסביבה, שרוצים לטפח את נושא איכות הסביבה ולימודי המדבר עם הכוחות הקיימים.

30797: המטרה היא לאגם הכול תחת קורת גג אחת כדי שנראה עיר סטודנטיאלית ונשמע חזון אחרית הימים.

30797: זאת בפירוש העדפה, על כל המשתמע מכך.

קריאה: מה מספר הסטודנטים הצפוי לדעתכם?

שרה אגוזי: מה אם יהיו 1,000 טלפונים וכולם יענו לקריטריונים?

רונית זילברשטיין: הלוואי.

מירה גולומב: כל הקודם מקבל עדיפות, ויש קריטריונים נוספים, כמובן – למשל סטודנט מן המניין ולא סטודנט בתנאים מקלים, סטודנט שמגיע ללמוד וילמד מערכת מלאה בלבד וכו'.

מירה גולומב: אם הסטודנט ילמד מערכת חלקית, הוא לא יהיה זכאי.

מירה גולומב: חשוב שהסטודנט יסיים הלימודים בזמן הקבוע.

מירה גולומב: אלה הכללים באופן כללי.

רונית זילברשטיין: תודה לכולם, אנחנו סיימנו.

ריקי ווהבה: אני מבקשת לשאול את חבר הכנסת שלגי מה השיבו לו בחברות התעופה על המכתב שלו.

ריקי ווהבה: ליוויתי את הנושא פה, ואני מקווה שהכתבה תהיה בעיתון.

ריקי ווהבה: לי הם ענו שהסטודנטים לא חשובים להם.

אילן שלגי: המכתב נשלח לפני כמעט חודש.

אילן שלגי: אמרתי לחברות התעופה שאני מאלה שמעודדים תחרות, אבל בנושא זה אני מקווה ששתיהן תיענינה.

אילן שלגי: אם תהיה ביניהן תחרות אולי זה יביא לתוצאה המקווה.

אילן שלגי: עוד לא נעניתי.

אילן שלגי: לא ארפה מהנושא הזה.

אילן שלגי: אני מאמין שנצליח להביא לשיפור בתנאים לסטודנטים אילתים, שבשלב זה שעדיין צריכים ללמוד בצפון.

ריקי ווהבה: זה חשוב לי: אני אמא לסטודנטית, ובכל שבועיים היא מודיעה לי שהטיסה על חשבוני.

אילן שלגי: מעצם זה ששתי החברות לא נענות, אפשר לחשוב שאולי יש תיאום ביניהן.

אילן שלגי: ראוי לעשות זאת כמחווה לתושבי אילת הצעירים.

אילן שלגי: הצעתי לחברות תיאום חיובי.

אילן שלגי: אם אין תיאום, אני מצפה שתהיה תחרות.

אילן שלגי: אם אין תחרות, אולי יש קרטל.

אילן שלגי: אם צריך, נבדוק זאת.

קריאה: אולי.

30797: תודה לכולם.

30797: (הפסקה)

משה שפירא: נציג לכם מצגת שתיתן תמונה קצרה על הקמפוס כפי שהוא היום ולאן הוא רוצה ללכת.

משה שפירא: הרבה שאלות שעלו קודם יקבלו כאן תשובות נרחבות.

מירה גולומב: אשתדל לא להרחיב מדי.

מירה גולומב: אתן דגשים בנושאים שנוגעים לנו, מטבע הדברים.

משה שפירא: מי שמנהל את הקמפוס ואחראי לו הוא אריה רייכל.

משה שפירא: הוא מתנצל, אך הוא התחייב מראש להגיע אירוע גדול במקום אחר.

משה שפירא: באקדמיה צריך לכבד התחייבויות.

משה שפירא: הוא ביקש להעביר אליכם את התנצלותו האישית.

משה שפירא: אני מבהיר שיש פרופסור דיקן שממונה, וחלק גדול מהזמן הוא נמצא כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באקדמיה התחייבות היא דבר חשוב, בפוליטיקה לא כל כך.

משה שפירא: אתה אמרת.

מירה גולומב: הקמפוס שלנו נפתח לפני שנה וחצי, ביום 1 בספטמבר 2002, על-פי החלטת ממשלה.

מירה גולומב: גם התוכניות שהתחלנו בהן נקבעו לנו, לא בחרנו אותן.

יהודית גידלי: מי קבע אותן?

מירה גולומב: המועצה להשכלה גבוהה.

מירה גולומב: אלו תוכניות שהיו בעבר במכללת אילת.

מירה גולומב: מסיבות כאלה ואחרות, כשנפתח הקמפוס אלה התוכניות שאישרו לנו להפעיל.

מירה גולומב: אנחנו מנסים לא להסתפק בהן ולהרחיבן, ונדבר על זה בהמשך.

מירה גולומב: אוניברסיטת בן-גוריון נקטה את המהלך הזה מתוך תפיסה שתוספת של קמפוס באילת תאפשר לאוניברסיטה להרחיב את הנגישות להשכלה הגבוהה עד הקצה הדרומי ביותר של הארץ, וכן היא תאפשר לה לסייע בפיתוח העיר ובכל אזור הערבה – מעבר לנגב, ששם יש לאוניברסיטה משקל כבד.

מירה גולומב: אנחנו רוצים להקים כאן מרכז אקדמי, גם ישראלי וגם בין-לאומי, עם תוכניות ייחודיות.

מירה גולומב: החלק הבין-לאומי בהחלט יכול להיות משהו יוצא דופן בתבנית, ואני מניחה שהמצב הביטחוני בארץ יקבע את הקצב לכך.

מירה גולומב: המסגרות בקמפוס הן מסגרות אקדמיות וחוץ-אקדמיות: לימודים לתואר שני, לתואר ראשון, מכינות, לימודים חוץ-אקדמיים, לימודי מלונאות ותיירות – הכשרה מקצועית.

מירה גולומב: החלק האקדמי מיועד למשוך לעיר סטודנטים ולהקים כאן מוסד אקדמי רציני.

מירה גולומב: המכינות הן מבחינתנו, בתפיסה שלנו, מין מסלול מעבר לאקדמיה.

מירה גולומב: חלק גדול מהתלמידים הם תושבי אילת או חיילים משוחררים שמגיעים לעיר במסגרת עבודה מועדפת ומנצלים את הזמן להשלים בגרות כדי להתקדם.

מירה גולומב: המכינות הן בחסות האגודה לקידום החינוך.

מירה גולומב: מרבית התלמידים מקבלים סיוע במהלך הלימודים, וזוהי תוספת מבורכת.

מירה גולומב: ההכשרה המקצועית היא בתחומי המלונאות, והיא נעשית עם משרד העבודה.

מירה גולומב: יש גם לימודי העשרה וחוגים לנוער שוחר מדע, והם מכוונים פנימה, לצורכי האוכלוסייה המקומית.

מירה גולומב: יש גם פעילות לאוכלוסייה המבוגרת, למי שלא רוצים לימודים לתואר.

מירה גולומב: כאמור, במסגרת התואר השני יש שני מסלולים: מנהל חברה ומדיניות החינוך ומנהל עסקים.

מירה גולומב: המסלול של מנהל העסקים גם מייבא סטודנטים לעיר.

אילן שלגי: כמה תלמידים לומדים לתואר השני?

מירה גולומב: במסלול הראשון – 69 תלמידים.

מירה גולומב: במסלול השני – 29 תלמידים.

אילן שלגי: איפה מתגורר הסגל של התוכניות?

מירה גולומב: הם מבאר שבע והמרכז, חלק מהמרצים מלמדים את אותן התוכניות בבאר שבע; אחרים הם מרצים שלנו, שאינם גרים בעיר.

מירה גולומב: זהו אחד הקשיים של הקמפוס, נושא הסגל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הסגל גר מחוץ לעיר?

מירה גולומב: כן, מלבד הדיקן, שמשויך לקמפוס.

מירה גולומב: אבל גם הוא לא גר כאן כל השנה.

מירה גולומב: אין לנו סגל קבוע שלנו, וזאת אחת הנקודות שעומדות על הפרק.

מירה גולומב: אנחנו חושבים שיש לכך השפעה גדולה על מעמד הקמפוס, גם מהבחינה האקדמית.

מירה גולומב: הלימודים לתואר הראשון הם בתחומים האלה: ניהול, ניהול מלונאות ותיירות, מדעי ההתנהגות – מה שמשולב בהרבה מאוד מסלולים.

מירה גולומב: שם נמצאת המסה הקריטית של הסטודנטים, כי זה ההיצע.

אילן שלגי: כמה סטודנטים לומדים לתואר הראשון?

מירה גולומב: 220 סטודנטים.

משה שפירא: בזמנו, כשרצו לקדם את אילת, נתנו תמריצים למורים כדי שיבואו ללמד.

משה שפירא: אחד התמריצים הם לסגל בכיר – כדי שהמרצים לא יעשו גיחות אלא יראו במקום את ביתם, כחלק מהחזון שמאיר דיבר עליו קודם.

משה שפירא: הרעיון הוא שהמרצה יעבור לכאן, ותהיה לו די עבודה אקדמית.

משה שפירא: אבל מן הסתם צריך דחיפה כדי לקדם את זה.

30797: זאת הסיבה שאמרתי שה-10% מרחיקים אותנו.

אילן שלגי: עם זאת לסגל אקדמי, בעיקר סגל צעיר, יש קושי להיקלט באוניברסיטאות.

אילן שלגי: אתם יכולים להוות אתגר לאנשים צעירים שרוצים להתפתח אקדמית.

מירה גולומב: כבר השנה איתרנו סגל צעיר באוניברסיטה שסיים תואר שני ויש לו עניין להמשיך לדוקטורט.

מירה גולומב: האנשים האלה אמורים להתחיל את הדוקטורט שלהם בשנת תשס"ה, בחוץ-לארץ, בתמורה להתחייבות שלהם לחזור לכאן, להתמקד כאן ולהחזיר את ההשקעה.

מירה גולומב: כדי להכשיר סגל כזה נדרש זמן.

מירה גולומב: אנחנו מנסים גם לאתר אנשים שכבר מוכשרים ולפתות אותם להגיע.

מירה גולומב: הפיתוי הוא בכסף עכשיו, בתנאים.

אילן שלגי: לאוניברסיטה יש תקנים?

מירה גולומב: היא הקצתה תקנים.

אילן שלגי: ואם יימצאו בעלי תואר דוקטור שעשו פוסט-דוקטורט ואין להם מקום באוניברסיטה?

מירה גולומב: יש לנו מקום, יש לנו התקנים.

אילן שלגי: זאת הנישה.

מירה גולומב: לא אכנס להכשרה המקצועית במלונאות.

מירה גולומב: זה נדבך נוסף של הקמפוס, הוא נדבך נלווה.

משה שפירא: כשמדברים על אילת נהוג לדבר מייד על מלונאות.

משה שפירא: הקמפוס שואף להוציא את עצמו מהנישה הזאת לממדים רחבים של הנדסה, מנהל עסקים, וגם רפואה ומשפטים.

אילן שלגי: אני משער שלפני העידן של אוניברסיטת בן-גוריון זה מה שהתחיל את המקום.

משה שפירא: נכון.

30797: אחד הנושאים שאנחנו מדברים עליהם, ועל כך אני מתכוון לדבר עם אנשי הסוכנות היהודית, הוא הרעיון ליצור כאן תוכניות קצרות.

30797: דיברתי על כך עם פרופ' ברוורמן.

30797: הרעיון הוא לקלוט סטודנטים לתקופות קצרות, חצי שנה או עשרה חודשים, כדי שהם שיקבלו מנה מרוכזת של הכשרה בתחומים מקצועיים, עם אופציה לתעסוקה לפרקי זמן קצובים.

אילנה בן זקן: לימודי תעודה.

מירה גולומב: שתי קבוצות היו מתוכננות להגיע לסמסטר קצר של שלושה חודשים.

מירה גולומב: אך המצב הביטחוני בארץ הוריד את זה מעל הפרק.

מירה גולומב: התוכניות קיימות.

מירה גולומב: כמו שפרופ' רייכל אומר, ברגע שיאשרו, חצי שעה אחרי כן, אפשר לקיים את התוכנית.

מירה גולומב: הקורסים החוץ-אקדמיים: לימודי תעודה וקורסים אחר הצהריים לאוכלוסייה בעיר – לכל מי שלא רוצה לימודים ארוכי טווח.

מירה גולומב: יש גם הכשרה במחשבים, לימודי שפות, נוער שוחר מדע ומסגרות נוספות.

מירה גולומב: החזון שלנו: להגדיל את הנגישות להשכלה גבוהה לכל אזור הנגב והערבה.

מירה גולומב: חשוב להגדיל את מגוון תוכניות הלימוד, כי בלי זה לא ניתן מענה אמיתי לצרכים.

מירה גולומב: יש כאן ביצה ותרנגולת: כדי להרחיב צריך יותר סטודנטים, וכדי שיהיו יותר סטודנטים צריך יותר תוכניות.

מירה גולומב: אנחנו מנסים לטפל בשני הנושאים.

מירה גולומב: כשהגענו לכאן לפני שנה וחצי ניתחנו את הסביבה, איפה אנחנו נמצאים, כדי לדעת עם מה צריך להתמודד.

מירה גולומב: ברור שאי-אפשר להסתמך על האוכלוסייה האילתית.

מירה גולומב: חייבים לייבא סטודנטים מהמרכז – אף על-פי שזה נשמע מוזר.

פנינה זיו: את נשמעת אילתית.

מירה גולומב: האמירה הראשונה שאנחנו נתקלים בה בכל יריד תעסוקה ובכל מפגש עם סטודנטים פוטנציאליים שאינו באילת היא "אילת רחוקה, זה רחוק".

מירה גולומב: יש חשיבות אדירה למצוא את הדרך לשבור את המרחק הזה, בין על-ידי הוזלת מחירי הטיסות, כמו שאתה מנסה לעשות, ובין על-ידי בניית מעונות כאן, שיקטינו את העלויות ולא יחייבו את הנסיעה הביתה בכל סוף שבוע.

מירה גולומב: אפשרות אחרת היא אותן מלגות שאנחנו מציעים, שיהוו פיצוי, ויש רעיונות נוספות.

מירה גולומב: כשהתחלנו לפעול התחרינו עם המכללות.

מירה גולומב: המקום נתפס כמכללה.

מירה גולומב: באנו במקום מכללה שהתפרקה – וזוהי תדמית שאנחנו מנסים לשבור.

מירה גולומב: קצת קשה לתפוס מהו קמפוס אילתי של אוניברסיטה, זה דבר ייחודי ולא מוכר.

מירה גולומב: זה חלק מהעבודה של משה שפירא בתדמית שלנו.

אילן שלגי: מה בנוגע לסטודנטים ערבים?

אילן שלגי: שאלתי את השאלה בשם חבר הכנסת דהאמשה אבל גם בשמי.

מירה גולומב: אין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש כאן אוכלוסייה ערבית, אבל היא לא כל כך משולבת.

30797: יש כאן קהילה דרוזית.

משה שפירא: היתה אוכלוסייה ערבית די גדולה שעבדה בבתי המלון.

משה שפירא: אך ברגע שהכירו במלונאות כעבודה מועדפת ונתנו מענקים, הרבה צעירים יהודים הגיעו.

משה שפירא: זאת גם אילת הצעירה, וגם יש מענק – ולכן הם הגיעו.

משה שפירא: בתי המלון רוצים שהם יישארו כאן יותר מחצי שנה.

משה שפירא: גם לצעירים האלה חשוב שתהיה אוניברסיטה, כי יש הרבה חבר'ה שבאו לחצי שנה והתאהבו בעיר וראו שאפשר לעשות כאן תואר ראשון.

משה שפירא: הצעירים האלה החליפו חלק גדול מהעובדים הערבים.

משה שפירא: בעבר היו יותר תושבים ערבים.

30797: כ-10% מהצעירים שמגיעים לעבוד נשארים כאן.

מירה גולומב: נגענו באוכלוסיית הסטודנטים שלנו היום, וארחיב בעניין זה.

מירה גולומב: אנחנו נשענים על מועמדים שנרשמים לאוניברסיטת בן-גוריון.

מירה גולומב: המכסות שם מוגבלות, גם למדעי ההתנהגות, גם לניהול, גם לתוכניות האחרות.

מירה גולומב: יש ביקוש גדול מאוד בבאר שבע.

מירה גולומב: מועמדים שלא מתקבלים שם מקבלים את ההזדמנות להתקבל אצלנו.

מירה גולומב: זה פלח שוק אחד שלנו.

מירה גולומב: פלח נוסף הם מי שהגיעו לאילת במסגרת עבודה מועדפת, התאהבו בעיר ורצו להישאר או לחזור וללמוד.

מירה גולומב: וכמובן האילתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי יש עודף ביקוש מבחינת סטודנטים ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאלה היא איך לנתב את העודף הזה לכיוון אילת.

מירה גולומב: לפני שנה היינו בתערוכת לימודים בחיפה.

מירה גולומב: הגיעו לשם הרבה מאוד מועמדים ערבים.

מירה גולומב: הם רוצים בעיקר הנדסה ורפואה, ואלו שני תחומים שאנחנו לא יכולים להציע, לא כרגע לפחות.

משה שפירא: השנה מתחילים כאן הנדסה, שנה א'.

מירה גולומב: התוכנית היא שזה יהיה תואר מלא, אבל זה תהליך ארוך יותר.

מירה גולומב: נקודות התורפה הן מודעות וחשיפה: לא שמעו עלינו מספיק, לא יודעים מה זה.

מירה גולומב: הסטודנטים מעדיפים ללמוד בקמפוסים מבוססים שהם כבר מכירים.

אילן שלגי: עכשיו הם ישמעו.

אילן שלגי: ההודעה של ראש העיר היום תכה גלים בקרב הצעירים.

אילן שלגי: אני בטוח.

מירה גולומב: יש לנו תוכניות בלעדיות וייחודיות, מתוך הבנת החשיבות בגרעין ייחודי כלשהו, שלא קיים במקום אחר, כדי לתת משקל נוסף וערך מוסף לקמפוס הזה, על פני פקולטות אחרות.

משה שפירא: הפקולטה ברחובות היא הצלחה במובן הזה.

משה שפירא: באים אליה מכל הארץ.

יהודית גידלי: כי אין אפשרות אחרת.

לילית אזולאי: אין חקלאות במקום אחר.

לילית אזולאי: זה משהו אחר.

מירה גולומב: אחד התחומים שאנחנו חושבים עליו הוא ביולוגיה ימית או ביוטכנולוגיה ימית.

מירה גולומב: זה עדיין לא קיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם התיירות יכולה להיות תחום ייחודי.

משה שפירא: התיירות היא עונתית.

משה שפירא: היו שנים קשות בתיירות, שבהן לא היה ביקוש לכוח אדם מקצועי.

משה שפירא: זה בא בגלים.

משה שפירא: בשנים האחרונות אין ביקוש לתיירות ולכן גם אין ביקוש ללמוד תיירות, זה נראה משהו אבוד.

משה שפירא: כל זה לא קורה באוקיינוגרפיה, ביולוגיה ימית וכו'.

30797: תחום הנופש, לא התיירות, הופך בעולם לאחד התחומים החזקים.

30797: הפנאי גדל.

30797: צריך מסלולים שמתמקדים בנושא הזה.

אילן שלגי: נעביר את מערכת החינוך לחמישה ימים ולכל המדינה יהיה יותר פנאי.

אילנה בן זקן: העולם כולו עובד שלושה או ארבעה ימים.

מירה גולומב: באוניברסיטת בן-גוריון יש תואר בוגר בניהול מלונאות ותיירות.

30797: אז צריך לסגור אותו.

מירה גולומב: אנחנו מקיימים את התוכנית פה, היא כאן.

מירה גולומב: פתחנו אותה לפני שנה עם שמונה סטודנטים.

משה שפירא: החזקנו אותם בשיניים.

מירה גולומב: הרי הדבר ההגיוני ביותר, המתבקש ביותר, הוא שהיא תתקיים כאן.

מירה גולומב: לא רצינו לוותר.

מירה גולומב: אנחנו מחזיקים את זה בשיניים עד שהענף יתאושש ויצא מהמשבר.

מירה גולומב: היתרונות שלנו הם המוניטין של אוניברסיטת בן-גוריון, שתפסה תאוצה גדולה בשנים האחרונות והביקושים אליה עולים ועולים.

מירה גולומב: יש לנו נכונות, רצון וגם תמיכה.

מירה גולומב: זה רק לוקח זמן, כמו בכל משרד גדול.

מירה גולומב: נוסף על כך יש אצלנו יחס מאוד מיוחד לתלמידים, משום שהמקום קטן.

מירה גולומב: קוראים לזה יתרון הקוטן.

אילן שלגי: אינטימיות.

מירה גולומב: מעבר לכך הקשרים עם ענף המלונאות מסייעים בתעסוקה.

מירה גולומב: עבודה במלונאות היא המתאימה ביותר לסטודנטים.

משה שפירא: מנכ"ל רשת "ישרוטל" אומר שאם סטודנט יעבוד יותר מ-20 שעות בשבוע, הוא גם ילון במלונות.

משה שפירא: פתאום זה מתחיל להיות מקום שאין כדוגמתו.

30797: בעל הבית של רפי שדה חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון.

מירה גולומב: היעדים שלנו:

מירה גולומב: חיי חברה באווירה סטודנטיאלית – זה נושא שחשוב מאוד לקדם, ואנחנו מקצים לו לא מעט משאבים, מעבר למלגות.

מירה גולומב: אנחנו מנסים לתת סל שירותים תומך לסטודנטים: חונכות, שיעורי עזר, חיפוש אחרי מקורות למעונות, הווי סטודנטים.

מירה גולומב: אנחנו מחפשים תורמים לכך.

מירה גולומב: ננסה לנצל את חבר הנאמנים שיהיה במאי כדי למצוא תורמים למרכז ספורט, לבית סטודנט בקמפוס – הכול כדי לפתח תשתית סטודנטיאלית.

מירה גולומב: המטרות בטווח הקצר: אנחנו מקווים שהמלגות יביאו אותנו ל-600 סטודנטים בשנת תשס"ה.

מירה גולומב: זה יאפשר לנו להגדיל תוכניות, להרחיב פעילויות.

מירה גולומב: בעיר קם כבר פורום חשיבה כדי לקדם את האוניברסיטה וכדי לקדם את העיר באמצעות האוניברסיטה.

מירה גולומב: יש שותפים רבים לחזון.

מירה גולומב: נושא המשרות לסגל אקדמי הוא נקודה שעומדת מול האוניברסיטה.

מירה גולומב: הקושי הוא לאתר את האנשים המתאימים.

מירה גולומב: תוכניות עתידיות: ניהול וכלכלה, מחשבים, חינוך, ביולוגיה ימית, לימודי סביבה ומדבר, משפטים.

מירה גולומב: על התוכנית במשפטים אמרו לנו: תשכחו מזה, אין סיכוי.

אילן שלגי: שמעתי שבבאר שבע יש בעיה.

מירה גולומב: לא מאשרים לאוניברסיטה להקים פקולטה למשפטים.

אילן שלגי: יש די בתי-ספר למשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש יותר מדי עורכי דין.

אילן שלגי: יהיה יפה מאוד אם תוקם פקולטה למשפטים באוניברסיטת באר שבע, שתהיה כאן.

אילן שלגי: אפשר יהיה לפתח משפט ימי, למשל.

מירה גולומב: לא מקצים משאבים לתוכניות כאלה באוניברסיטאות מתוך עודף לומדים בארץ.

מירה גולומב: לכן הלימודים הם רק במסגרת מכללות.

מירה גולומב: אם נצליח לפתוח דבר כזה כאן זה ייתן כתף לפעילות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה בנוגע לראיית חשבון?

מירה גולומב: זה יהיה כמסלול התמחות בכלכלה.

מירה גולומב: יש מסלול של מחשבים שמכוון למדעי הטבע או להנדסה, גם מחשבים וגם מערכות מידע.

מירה גולומב: זה קל יותר ליישום אם מתחילים עם התשתית של הנדסה שנה א'.

מירה גולומב: לעניין לימודי הסביבה והמדבר: המכונים בשדה בוקר הם ללימודים מתקדמים, לתואר שני ושלישי.

מירה גולומב: אנחנו רוצים להוות החוליה הראשונה, התואר הראשון, כדי שהם יוכלו להמשיך אחר כך.

מירה גולומב: אחת התוכניות שהמועצה להשכלה גבוהה הציעה לפתוח כשאישרו את הקמפוס היתה תוכנית בעבודה סוציאלית.

מירה גולומב: אנחנו לא רואים ביקוש לכך, אבל זה על הפרק.

מירה גולומב: לסיום, פעילות ומעורבות בקהילה: המלגה מחייבת מעורבות חברתית.

מירה גולומב: זאת ההזדמנות של הסטודנטים להחזיר.

אילן שלגי: תודה לכם.

אילן שלגי: ו.

אילן שלגי: מפגש עם מועצת הנוער העירונית

30797: חברי מועצת הנוער, שלום רב.

30797: אנחנו מבלים מהבוקר עם יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, חבר הכנסת אילן שלגי, ועם חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

30797: ערכנו סיור מרתק, מבחינתי, וגולת הכותרת, הקומפוט, היא אתם.

30797: איזה כיף לראות את כל החברים.

30797: יש לכם הזדמנות לספר על מה שאתם עושים, על פעילותכם.

30797: לאחר מכן אני מניח שיהיו שאלות מצד החברים.

30797: הזמן שלנו קצוב, כי צריך גם לחזור הביתה.

30797: אני מציע שגל, יושבת הראש, תציג את הדברים.

פנינה זיו: נמצאים כאן גם מנהל המתנ"ס, מנהל אגף הנוער, וכן מנחת המועצה – מיטל.

אילן שלגי: אני רואה מד"נית.

אילן שלגי: גם אני הייתי פעם עם השרוך והתג.

פנינה זיו: היא מלווה את המועצה.

גל עייש: צהריים טובים.

גל עייש: מועצת הנוער מורכבת מנציגים של גופים פורמליים ובלתי פורמליים, בתי-הספר וכל גופי הנוער בעיר.

גל עייש: יש בה כ-60 חברים.

גל עייש: אנחנו עובדים בכל מה שקשור לתחום של תרומה לקהילה, בשביל בני הנוער.

גל עייש: אנחנו גם מארגנים מסיבות ואירועים.

גל עייש: נפרט את מטרות המועצה: ייצוג הנוער האילתי בכל פורום של מקבלי החלטות.

גל עייש: יוזמות המועצה הן כר נרחב לשיתוף פעולה עם הקהילה.

גל עייש: טיפוח תרבות הנהגה, פיתוח ערכי אחריות סובלנות וייצוגיות, הפקת אירועים, ערוץ תקשורת פתוח בין תלמידים, מורים, הנהלת בית-הספר והנהלת העירייה.

גל עייש: ובראש כל המטרות אנחנו פועלים למען הנוער האילתי.

גל עייש: לאורך הפעילות אנחנו שומרים על ארבעת עקרונות היסוד: ייצוגיות, אחריות, כבוד הדדי, מעורבות.

גל עייש: לינוי דהן היא יושבת-ראש ועדת המבצעים, היא גם סגנית יושבת-ראש המועצה.

גל עייש: היא תציג את הוועדה שלה.

לינוי דהן: הוועדה שלי אחראית לקיום האירועים והמסיבות בשעות הפנאי של בני הנוער באילת.

לינוי דהן: אנחנו מקיימים ערבי להקות אחת לחודש, ובהן אנחנו נותנים במה לנוער האילתי המנגן והמוזיקלי.

לינוי דהן: נוכחים באירוע כ-250 בני נוער.

לינוי דהן: אנחנו עורכים גם מסיבת מתגייסים בכל שנה, בשיתוף רשות שדות התעופה.

לינוי דהן: במסיבה אנחנו נפרדים משכבת י"ב שעומדת להתגייס.

לינוי דהן: המסיבה ממומנת על-ידי העירייה ורשות שדות התעופה.

לינוי דהן: מתקיימת גם מסיבת חוף: בכל שנה בפסח, זאת מסורת, אנחנו פותחים את הקיץ במסיבת חוף.

לינוי דהן: עובדים על זה עכשיו.

לינוי דהן: ב-26 במרס יש מסיבת חוף נוספת בחוף המגדלור.

לינוי דהן: ערכנו ערב די-ג'י: במה לנוער יוצר המוזיקה האלקטרונית.

לינוי דהן: כולם הופיעו על גבי במה במועדון אחד, ו-400 בני נוער הגיעו לאירוע הזה.

לינוי דהן: התקיים גם ערב סרטי אימה: האירוע השני בגודלו של מועצת הנוער.

לינוי דהן: ב-13 בפברואר, יום שישי, היה ערב סרטי אימה.

לינוי דהן: הגיעו 800 בני נוער.

לינוי דהן: היה ממש גדול.

לינוי דהן: הקרנו שלושה סרטי אימה במרתון.

גל עייש: בראש ועדת פעילות תורמת עומד אדם בן שימול.

אדם בן שימול: הוועדה אחראית לתחומי ההתנדבות.

אדם בן שימול: התחומים העיקריים הם התגייסות למען הקהילה ואירועי התרמה למען גופים נזקקים.

אדם בן שימול: מבצע חלוקת משלוחי מנות – יש שלושה מבצעים כאלה בכל שנה, בראש השנה, בפסח ובפורים.

אדם בן שימול: אנחנו מחלקים משלוחי מנות לדיור מוגן, לבית רפאל.

אדם בן שימול: אנחנו מקיימים את יום רבין לזכר יצחק רבין, ועורכים אוהל הידברות ושיחה.

אדם בן שימול: ביום השואה בבוקר אנחנו מקריאים את שמות הנספים ברחבת ה"היפרכל", ואחרי הטקס העירוני יש אוהל הידברות, אנחנו שומעים סיפור של ניצול שואה ויש שיחה.

אדם בן שימול: מסיבות גיוס ומלגות לפולין: הפעולות האלה הן בשיתוף ועדת המבצעים.

אדם בן שימול: אנחנו עושים אירועים לגיוס מלגות לתלמידים שיוצאים במשלחת לפולין ואין להם כל הכסף לממן את הנסיעה.

אדם בן שימול: אנחנו מקיימים גם את צעדת אילת: צעדה של כל גופי הנוער באילת.

אדם בן שימול: צועדים מבית רובין לאום רשרש.

אדם בן שימול: השנה יגיעו מעל 400 בני נוער.

אדם בן שימול: יש גם התרמה של מוצרי מזון.

גל עייש: בראש ועדת דוברות ויחסי ציבור עומד איציק אדרי, דובר המועצה, ויש לו שני עוזרים: רותם ממן ושגיא קינן.

איציק אדרי: ועדת דוברות אחראית לדברור וליחסי הציבור: הודעות לעיתונות, פליירים, ניהול אתר האינטרנט, חוברות שאנחנו מוציאים.

איציק אדרי: הוצאנו את חוברת "צעיר בעיר" – מגזין לשנת 2004.

איציק אדרי: את כל ההפקה והעריכה עשו חברי המועצה.

איציק אדרי: אתר האינטרנט של מועצת הנוער פועל כבר שלוש שנים, ויש בו מידע, עדכונים, הודעות לעיתונות, תמונות מכל האירועים.

איציק אדרי: אנחנו דואגים לצלם ולהעלות הכול לאתר.

גל עייש: ועדת הדור הבא היא עוד ועדה שאנחנו מטפחים השנה.

גל עייש: עדי מסליקר היא יושבת-ראש הוועדה.

עדי מסילקר: הוועדה קמה בעקבות המון צרכים, וגם ועדת אס"א דיברה עליה.

עדי מסילקר: העיקרון הוא פיתוח גרעין חיובי מההתחלה, מבית-הספר היסודי, וכך כשהתלמידים יגיעו אלינו, לתיכון ולחטיבות הביניים, יהיו להם פחות חששות ויותר מעורבות חברתית.

עדי מסילקר: הם ידעו לאן הם מגיעים בלי פחדים.

עדי מסילקר: מעבר לכך אנחנו עובדים עם מועצות תלמידים יסודיות, ומחר יש לנו פעילות טרייה.

עדי מסילקר: כל השנה עבדנו על בניית תוכנית.

עדי מסילקר: הפעילות הראשונה היתה יום נטיעות עם מועצות התלמידים, כדי להדגיש את פתיחת האירועים, ביער המתנדב באילת.

עדי מסילקר: אנחנו מקווים להפוך זאת למסורת ושיהיה לנו יער.

פנינה זיו: גם נפגשתם גם עם הרכזים החברתיים של בתי-הספר.

עדי מסילקר: נכון, נפגשנו עם הרכזים של בתי-הספר היסודיים.

עדי מסילקר: הגשנו להם את התוכנית שלנו והתחלנו לעבוד מולם – כל בית-ספר לפי הצרכים שלו, כי בכל בית-ספר זה שונה.

עדי מסילקר: התאמנו תוכנית ואנחנו רצים אתה.

עדי מסילקר: אנחנו בונים את הגרעין הראשוני.

גל עייש: ועדת אלימות היא פרויקט שנתי שלקחנו על עצמנו.

גל עייש: בראשות הוועדה ליעד הרוש.

אילן שלגי: זאת ועדת לא לאלימות.

לילית אזולאי: או ועדה למניעת אלימות.

גל עייש: אנחנו מקבלים הרבה עזרה בתחום הזה.

גל עייש: הגענו למשהו ראשוני, שצריך לעבור.

גל עייש: אפילו פנינה עוד לא ראתה אותו.

גל עייש: זה יובא אליה לאישור ביום ראשון.

ליעד הרוש: הוועדה קמה בגלל רמת האלימות הנוכחית והשימוש בסמים ואלכוהול שהולך וגובר.

ליעד הרוש: המטרה היא למזער את רמת האלימות בבתי-הספר ובין בני הנוער ולמזער גם את השימוש בסמים.

ליעד הרוש: אנחנו לא יכולים להיות אופטימיים ולהגיד שנעלים אותם לגמרי, אבל אם נצליח לשנות את המצב בכמה אחוזים, עשינו את שלנו.

ליעד הרוש: נפגשנו לפני כמה חודשים עם פנינה זיו, אורלי אטיאש ושושי מ"נוער לנוער".

ליעד הרוש: ישבנו, שינינו את התוכנית, והיא בשלבי סיום.

ליעד הרוש: היא צריכה לעבור אישור של פנינה זיו.

ליעד הרוש: הרעיון הוא שיהיה שבוע אינטנסיבי: בשלושת הימים הראשונים יופעלו השכבות הגבוהות, בימים האחרונים תופעל החטיבה התחתונה.

ליעד הרוש: מה שיסכם את השבוע הזה הוא יום ספורט של שלושת בתי-הספר.

ליעד הרוש: אנחנו לא יודעים אם הוא יהיה עירוני או בכל בית-ספר בנפרד.

ליעד הרוש: התוכנית תהיה מותאמת לכל שכבה.

ליעד הרוש: בתוכנית יש סרטים, פעילויות של המשטרה בנושא, מכורים נקיים שיספרו על החוויות המדהימות שעברו ועוד.

גל עייש: גולת הכותרת שהמועצה עובדת עליה, ואנחנו בתחילת הדרך, היא שבוע הנוער, שמתקיים מדי שנה בשנה כבר שמונה שנים.

גל עייש: זה השיא מבחינת העבודה.

גל עייש: הוא מתקיים בסביבות מאי ונפתח בתערוכה.

גל עייש: אנחנו נותנים את המקום לתלמידים במגמות אומנות ולתלמידים יצירתיים לשים את התמונה שלהם.

גל עייש: אנחנו עושים תערוכה גדולה ובכך פותחים באופן רשמי את אירועי שבוע הנוער.

גל עייש: במשך השבוע יש תרומה לקהילה: עם גופי הנוער אנחנו בונים מבצעי התרמה במשך כל השבוע – התרמות בסופרמרקט, חלוקת גבינות בבתי חולים, צופים שיעשו ניקיון חופים – זה היה בשנה שעברה.

גל עייש: בכל יום בשבוע יש מבצע התרמה כלשהו.

גל עייש: לפני יום הנוער מתקיים ערב הצדעה לכוחות הביטחון וההצלה: להקות אילתיות עולות על הבמה, ואנחנו מכבדים אותם הכי טוב שאפשר.

גל עייש: בבוקר של אותו יום מחליפים את בעלי התפקידים בעיר, מראש העיר ועד בעלי תפקידים מרכזיים בעירייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ליום אחד, נכון?

לילית אזולאי: זה מה שנקרא חילופי שלטון.

רינה מסיקה: כאן זה נקרא יום ירוק.

גל עייש: אנחנו מתחלפים בבתי מלון, בשדה התעופה – החלפנו טייס.

גל עייש: אנחנו משתלטים על העיר עד הסוף.

גל עייש: בערב מתקיים האירוע המרכזי והגדול: בחירת נער ונערת אילת.

גל עייש: המיונים מתקיימים חודשיים קודם לכן והנערים עובדים מאוד קשה.

גל עייש: יש אומן מרכזי, סטנדאפיסט, שמופיע תוך כדי הבחירה.

גל עייש: מאוחר יותר יש מסיבת ריקודים עם די-ג'י.

גל עייש: בזה מסתיים השבוע.

גל עייש: כך פורקים את כל המתחים של השבוע הלחוץ.

גל עייש: בחוברת שחילקנו לכם יש דברים נוספים שלא פורטו כאן:

גל עייש: כל התוכנית השנתית, עם פגישות שערכנו ועם פעילויות שעשינו במשך השנה ועוד יעשו לקראת סוף שנה.

רינה מסיקה: יש לכם נציגים במועצה המחוזית, נכון?

גל עייש: כן.

רינה מסיקה: הם שותפים פעילים, למרות המרחק, בכל הסמינרים והמפגשים.

רינה מסיקה: יש להם ימים קבועים למפגשים לכל ועדה בצורה מסודרת ושיטתית לאורך כל הזמן.

גל עייש: דבר נוסף:

גל עייש: אחד הדברים האחרונים שנעשו, בפגישה עם ראש העיר, הוא החלטה על הקמת ועדת נוער בתוך הוועדות שיש בעירייה.

גל עייש: תוקם בעירייה גם ועדת נוער, שתדון בכל מיני נושאים מרכזיים.

גל עייש: ישבו בה נציגים מהמועצה ונציגים ממועצת העיר.

גל עייש: יחד נדון בנושאים מרכזיים שחשובים לנוער וקשורים לו, על סדר היום שלנו.

30797: אנחנו ניתן לכם את הכסות ואתם תדונו בכל מה שאתם רוצים.

30797: ההחלטות שלכם יעברו כמו בכל ועדה אחרת.

30797: כדי לתת לזה עיגון חוקי אנחנו נשמש קישוט.

אילן שלגי: אצל כמה מכם אחד ההורים לפחות היה תלמיד באילת?

אילן שלגי: יש כאן תלמידים כאלה?

אילן שלגי: קרוב לחצי.

אילן שלגי: איך אתם רואים את המצב: הילדים שלכם יהיו תלמידים באילת?

אילן שלגי: מי שחושב כך שירים את היד.

אילן שלגי: יותר מחצי חושבים כך.

אילן שלגי: יפה מאוד.

אילן שלגי: יש בכך גם התחייבות מסוימת.

אילן שלגי: אני רואה בכם נציגים.

30797: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, ביקשתי בקשה מיושבת ראש המועצה העירונית, גל: ביום 4 באפריל יהיו כאן 30 טיסות, וחשבתי שהתלמידים – נוער צעיר ויפה – יקבלו את פניהם בפרח ובאמירה.

אילן שלגי: עם החולצות המרשימות.

גל עייש: זה הלוגו החדש.

30797: הודלף לי שאתם מוכנים לכך.

30797: זה דבר חשוב.

30797: שנית, אני רוצה לבקש עוד בקשה, נוסף על כל מה שדיברנו: הבחירות האחרונות היו הבחירות הראשונות לבני 17 פלוס.

30797: היתה רמת מעורבות מדהימה, למעט קטע אחד.

30797: בסיבוב הראשון 70 בני נוער נסעו לפולין.

גל עייש: נכון.

30797: זאת היתה מערכת בחירות מורכבת.

30797: התחייבתי בפני חברי הפוליטיקאים שיתחיל אתכם מהלך לבחירות ודמוקרטיה נקיות.

30797: אתם כבר משופשפים, עברתם את המערכה הזאת.

30797: וצריך להכין דור בוחרים עתידי.

30797: אין לי שום דבר ברמה האישית, אלא יש רצון לדבר על הדברים.

30797: היתה מערכת בחירות לא פשוטה, לא קלה.

30797: טוב יהיה אם נדבר במועצת הנוער – וזה רעיון גולמי – על איך יוצרים מערכת של הידברות, איך מבינים שוויכוח זה דבר לגיטימי, איך שומרים על טוהר במערכת כזאת.

30797: בעוד ארבע שנים נגיע לזה.

30797: חשוב לי שקולכם יישמע.

30797: אתם מערכות הריסונים והאיזונים המשמעותיות ביותר.

30797: חשבו מה ניתן לעשות בעניין הזה.

30797: אחר כך אזרוק עוד רעיונות.

30797: הנושא הזה חשוב מאוד.

אילנה בן זקן: אני מתנצלת, אבל לילית אזולאי, רינה מסיקה ואני עוזבות.

אילנה בן זקן: נהנינו מאוד.

אילנה בן זקן: יש לנו עניין משותף עם בתי-הספר היסודיים והתיכוניים.

אור: אספר על תוכנית נוספת: נוער אילת אומר לא לסמים.

אור: כאן קוראים לזה "בראשית".

אור: אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים כדי למעט את השימוש בסמים בקרב בני הנוער.

אור: אנחנו עוברים הרצאות על כל סוגי הסמים שיש כדי לדעת איך לטפל בכל מיני מצבים.

אור: אנחנו עובדים עם ילדים קטנים שההורים שלהם היו פעם מכורים לסמים.

אור: אנחנו נותנים להם שעה וחצי של התנתקות מכל מה שהיה סביבם.

אור: אנחנו עושים עוד כל מיני פעילויות בעיר, באים לכל מיני מקומות.

אור: ב-29 במרס אנחנו נוסעים לירושלים כדי לקבל את פרס החינוך.

30797: חשוב לי לספר: הרעיון נולד ב-1995-1996.

30797: הוא הקיף את כל תלמידי העיר בחטיבות העליונות.

30797: הסתבר שהגורם המשפיע מבחינת היכולת לסייע הוא החברים.

30797: זה עלה מתוך הסקר כממצא ברור מאוד.

30797: לא אבא ולא אמא – החברים.

30797: שם צץ הרעיון להקים את המסגרת הזאת של נוער אומר לא לסמים.

30797: זה היה הבסיס.

פנינה זיו: מדובר בקבוצה גדולה של בני נוער, 150 חבר'ה, שיש להם מועדון, הם עושים עבודה יפה.

אילן שלגי: מה הגישה של הנוער בנושא עישון?

ליעד הרוש: זה חלק מהנורמה.

קריאה: זאת מחלה מקומית.

ליעד הרוש: בכיתות ז-ח נבחרים ילדים מכל כיתה והם מעבירים לכיתה מסרים בנושא סמים, אלכוהול ועישון.

ליעד הרוש: יש התייחסות לכל דבר.

ליעד הרוש: כמה זה עוזר, לא יודעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התופעה נפוצה?

קריאות: כן.

אילן שלגי: אומרים "זה לא טוב אבל לא נורא".

קריאה: זה הפך לנורמה מסוימת.

אילן שלגי: מה אחוז המעשנים בכיתות י"א-י"ב?

קריאה: 80%.

קריאה: 50%.

אילן שלגי: עם כל הכבוד והחשיבות למאבק בסמים חשוב שתתייחסו גם לנושא העישון, אולי בקבוצות אחרות, בוועדה אחרת.

אילן שלגי: תתייחסו לזה.

אילן שלגי: הוא הורג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש כאן מעשנים?

קריאה: חמישה-שישה.

אילן שלגי: עישנתי מגיל 16, כשהייתי בגילכם.

אילן שלגי: אבל אחרי כמה שנים ידעתי להפסיק.

אילן שלגי: כדאי לא להתחיל.

אילן שלגי: רוב המתחילים לא מפסיקים.

אילן שלגי: אנחנו יודעים שזה לא בריא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עישנתי פעם אחת בגיל 5-6 ומאז לעולם לא.

30797: יש לכם בקשות אלינו?

קריאה: יש לי בקשה להשתמש במעמד הזה לעניין אחר: עד לפני כמה שנים היתה בבתי-הספר אפשרות לגבות סכום מסוים למועצות תלמידים.

קריאה: זה התבטל.

קריאה: הסכום היה שלושה שקלים.

30797: הכוונה לגבייה מהתלמידים.

קריאה: כן, בגבייה הכללית.

קריאה: זה התבטל בזמן האחרון.

קריאה: זה מוריד את היכולת של המועצה לעבוד.

קריאה: אומנם הסכום לא גבוה, אבל זה מוריד את יכולת העבודה.

קריאה: בתי-ספר אחרים יכולים למצוא דרכים אחרות.

קריאה: בבית-הספר שלי יש בעיה.

קריאה: אין לנו תקציב.

קריאה: בכלל.

30797: יש 3,500 תלמידים בכיתות ז' עד י"ב.

קריאה: בבית-הספר שלו יש 1,000 תלמידים.

פנינה זיו: יש 3,000 תלמידים.

אילן שלגי: כשקצת ירווח העירייה תמצא את התקציב.

30797: הבעיה היא תחושה של שותפות, יותר מהכסף.

קריאה: זה היה עשרה שקלים.

קריאה: כדי שמועצה תתפקד, שתהיה סיבה להשתתף במועצת תלמידים, תלמידים ירצו להיכנס לזה.

30797: לגבי המעורבות, ההשתתפות, זה דבר טוב כשלעצמו.

30797: לגבי המינון – אזמין אלי את יושבת-ראש מועצת הנוער העירונית ונדבר על מציאת אפיקי מימון.

30797: אני מלמד את כל התושבים שהעירייה היא לא הגורם היחיד למימון.

אילן שלגי: כשאתם עושים מבצעים, משלוח מנות, ארגון מזון לנזקקים, שכל תלמיד יתרום 3 ש"ח למטרה הטובה ההיא.

אילן שלגי: כך לא גביתם לצורך הפעילות של מועצת התלמידים, והעירייה תוסיף את אותו סכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שקל על שקל.

30797: אני קונה את ההצעה.

30797: אבל אתם גובים שלושה ש"ח מתלמיד.

גל עייש: יש לנו עוד בקשה: הפרויקט למניעת אלימות חשוב לנו בתור המועצה.

גל עייש: לקחנו אותו כיוזמה שחשובה לנו, וחשוב לנו לבצע את השבוע הזה, שיהיה אחד השבועות המועילים יותר לנוער, שייתן גם ערך נוסף.

גל עייש: עבדנו בשיתוף עם שוש – מרכזת נוער אומר לא לסמים, היא הקדישה לנו זמן רב מאוד.

גל עייש: בתוך התקציב הזה, אף שניסינו לצמצם, יש גם הוצאות של הרצאות שצריך להביא, וגם הוצאות על הצגות.

גל עייש: זה לא בשמים.

גל עייש: השתדלנו.

גל עייש: הבקשה שלי אליכם, וגם לפנינה – היא תקבל את זה ביום ראשון – שתעזרו להוציא את זה לפועל מהבחינה התקציבית.

גל עייש: שהעבודה שהשקעה, עם הרבה מאוד תלמידים שהיו מוח חושב, לא תיפול בגלל בעיה תקציבית.

פנינה זיו: זה לא ייפול בגלל כסף.

גל עייש: תרשמו.

אילן שלגי: תודה שבאתם.

אילן שלגי: הגעתם אחרי שעות הלימודים, במקום לעשות דברים אחרים, באתם לראות אותנו.

אילן שלגי: התארגנתם יפה עם החולצות, הצגתם לנו דברים מעניינים בהחלט, ואתם עושים פעילות מאוד מכובדת.

אילן שלגי: הלוואי שבכל עיר הנוער יהיה מאורגן כך.

אילן שלגי: אנחנו מסיימים כאן את היום, וברשותכם אני רוצה להודות לראש העיר.

אילן שלגי: תודה רבה, מאיר.

אילן שלגי: תודה, פנינה.

אילן שלגי: תודה לכל הצוות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סוף טוב הכול טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום היה לנו סוף מעולה, טוב יותר מכל היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמחנו לראות אתכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלוואי שתהיה לכם פעילות פורייה ומפגישם נוספים.

גל עייש: תודה רבה.

30797: תודה רבה.