ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 193, 2004-03-03 09:00

אילן שלגי: בוקר טוב.

אילן שלגי: אני סברתי שיהיו פה המוני בית ישראל, הם הספורטאים העממיים.

אילן שלגי: מצאתי לנכון להביא את הנושא לשולחן הוועדה משום שהוא נושא חשוב מאוד.

אילן שלגי: לטעמי, עם ישראל לא עוסק מספיק בספורט, ואנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו גורמים למצב לשינוי במצב.

אילן שלגי: בלי לפגוע בכל האנשים הטובים בנושא אנחנו צריכים לעשות ככל האפשר כדי להגדיל גם את המשאבים שהמדינה מעמידה לנושא וגם את המודעות.

אילן שלגי: הוועדה צריכה לצאת בקריאה שטבטא את הדברים שאמרתי הז עתה ביתר תוקף.

אילן שלגי: אני אבקש מד"ר דקל להציג את הפעילות, ואחר-כך, כמובן, נשמע את יושב-ראש האיגוד.

שוקי דקל: אדוני היושב-ראש, אני מאוד שמח שהנושא הזה עולה לשולחן הוועדה.

שוקי דקל: גם במנהל הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט לנושא הספורט העממי יש מקום חשוב מאוד.

שוקי דקל: במערכת כוללת אנחנו עובדים בשיתוף הדוק עם איגוד הספורט העממי, ובעיקר עם השלטון המקומי – הרשויות המקומיות.

שוקי דקל: אמרת נכון שאתה מצפה שיותר אנשים יעסקו בפעילות הגופנית לסוגיה, ולנו לא חשוב במה.

שוקי דקל: עם כניסתי לתפקיד הבאתי את הסיסמה "לחיות בתנועה".

שוקי דקל: הסיסמה נועדה לגרום לכל איש ואישה להיות כל הזמן בפעילות גופנית והדברים הנלווים.

שוקי דקל: יש כאלה ששוחים, ויש כאלה שרוקדים או רצים, העיקר זה לחיות בתנועה.

שוקי דקל: אמרת שהוועדה תצא ביתר תוקף לסיוע בעניין, ומבחינת הפרופורציות אנחנו כ- 6 מיליון, בעזרת-השם יגיעו לאתונה כ- 30 ספורטאים, וכרגע עונים על הקריטריונים 26.

שוקי דקל: אבל לנגד עינינו צריכה להיות ראייה של כלל האוכלוסייה.

שוקי דקל: נניח שיש כמיליון חרדים ועוד ערבים---

יהודית גידלי: אז מה, הם לא יכולים לעסוק בספורט?

אילן שלגי: היא הקדימה אותי בשאלה.

שוקי דקל: לא שמעת אותי עד הסוף.

שוקי דקל: נניח שאצלם המודעות יותר נמוכה והעיסוק הוא אחר, עדיין נשארים 4 מיליון שצריך לתת להם מענה כדי לגרום להם לעסוק בתנועה.

שוקי דקל: אני שמח שגם נשים דרוזיות ומוסלמיות עוסקות בפעילות גופנית של צעידה.

שוקי דקל: יש לנו פרויקט מיוחד בבועינה שבו הן עוסקות גם בחתירה.

שוקי דקל: זה לא כל-כך אופייני ורגיל.

שוקי דקל: במקומות מסוימים הן גם רוצות ללמוד שחייה.

אילן שלגי: חשוב להעיר, שחשוב לפנות לכל המגזרים של כל אזרחי ישראל.

אילן שלגי: המגזרים שאתה ציינת הם המגזרים שאינם משרתים בצה"ל, אבל זה לא אומר שלא צריכה להיות להם מודעות לתנועה ולהיות בשדה ובים, ולהיות פעילים בספורט ולהיות בתנועה.

אילן שלגי: יכול להיות שאם נקרב את בני-הנוער החרדים גם לפעילות גופנית וגם להיות בחוץ ולצעוד בשבילי הארץ, אולי גם זה יסייע להם להחליט שהם צריכים להשתלב עם עם ישראל בשירות הצבאי.

שוקי דקל: אני מאוד שמח על הדברים.

שוקי דקל: אנחנו ביוזמה אישית עם הרב סורוצקין באנו לטלז-סטון שבה יש אוכלוסייה מאוד מגוונת, והוא גם יודע להשיג חלק מהתקציבים.

שוקי דקל: אנחנו מתכוונים להפוך את זה למרכז לאוכלוסייה החרדית, לנשים ולגברים.

שוקי דקל: יש היענות ותחילה של אמנה.

שוקי דקל: אותו דבר עשינו בבני-ברק.

שוקי דקל: אנחנו קוראים לספורט העממי "ספורט לכול", במובן של כלל אוכלוסיית המדינה: גם המגזרים השונים וגם הנכים, המפגרים, ואנחנו קוראים להם בהכללה כוללת, אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים.

שוקי דקל: אנחנו מקיימים עם השלטון המקומי מאות אירועים במגוון הרחב של הפעילויות.

שוקי דקל: לדוגמה, בשנה האחרונה יש לנו כ- 600 אירועים בשיתוף האיגוד הספורט העממי והרשויות המקומיות על כל גווניהן.

שוקי דקל: אני רוצה להדגיש שהספורט העממי רק יכול להיות תירוצים כי לא צריך מאמנים מקצועיים או מתקנים מיוחדים.

שוקי דקל: יש לנו כמעט 10 חודשי פעילות שמש, יש לנו חופים נפלאים, ולכן ההשקעה הבסיסית שלו היא מאוד נמוכה.

שוקי דקל: אנחנו זיהינו את העניין הזה ופרשנו רק עד שנת 2003 למעלה מ- 5000 מסלולי צעידה מסודרים.

שוקי דקל: מסלול צעידה מסודר הוא משכבות שונות של כיסויים, עד ריצוף וכורכר, סימון שלטי הליכה, ברזי שתייה, ספסלים נוחים לגילים שונים, תאורה – כי יש אוכלוסיות שלא יכולות ללכת במשך היום, וגם מבחינה בטיחותית.

שוקי דקל: אני רוצה לציין את הקרן הקיימת לישראל שביערותיה היא פתוחה מאוד לשיתוף פעולה, והיא אומרת לנו לתת להם את הרעיונות.

שוקי דקל: אנחנו עושים שבילי הליכה, שבילי נסיעה לאופני הרים – אתה ודאי יודע שרכיבת אופניים היא ממש סכנת נפשות, אבל כחלופה התפתח הספורט העממי של רכיבת אופניים במיוחד בסופי השבוע, וזה ממש דבר נפלא.

שוקי דקל: תעשיית האופניים לסוגיה הולכת ומתפתחת.

שוקי דקל: לגבי אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, בכל מקום שיש לנו מעורבות והשתתפות במשאב של בניית מתקנים אנחנו דואגים שתהיה נגישות לבעלי צרכים מיוחדים.

שוקי דקל: חושבים שנגישות היא רק לנכים, אבל לאו דווקא: למשל, במועצה האזורית יואב פיתחנו מסלול צעידה לעיוורים; לצד אחד של השביל יש אבן שפה שבעזרת מקל הנחייה שלו הם יכולים ללכת שם.

שוקי דקל: פיתחו לאורך שבילי ההליכה עשבי תבלין ופרחים שמדי פעם הם יודעים לאן הם הולכים.

שוקי דקל: אנחנו מאוד מעודדים דבר כזה, שהוא גם סביבה, גם איכות חיים, גם ירוק וגם נגישות.

שוקי דקל: כלומר, מהכיוון הזה לתת את האפשרות לבילוי חיי המשפחה.

שוקי דקל: נקודה מרכזית נוספת, איגודי הספורט התחרותיים לא חשבו שיש להם מנדט, חובה או זכות לעסוק בספורט העממי.

שוקי דקל: בעיניהם הספורט התחרותי הוא במרכז, הליגות והאליפויות, ותו לא.

שוקי דקל: אבל אין איגוד ספורט בעולם שבתוכנית העבודה שלו לא יהיה בספורט העממי.

שוקי דקל: אנחנו התחלנו בתהליך של תקציב ייחודי ליוזמות מיוחדות לאיגוד ספורט תחרותי שייעשה בתחומים האלה של "ספורט לכול", ספורט עממי, ונושאים שהם בנפשנו בימים האחרונים יותר מימים עברו בעניין של מניעת אלימות.

שוקי דקל: באמצעות האלפים שבאים אנחנו רוצים להגביר את המודעות ליותר הליכה.

שוקי דקל: חברנו לקופות החולים במבצעים להליכה ותרומתה לבריאות הצועדים.

שוקי דקל: קופת-חולים מכבי מובילה יותר בעניין, אבל לנו זה לא משנה עם איזו קופה.

שוקי דקל: עם מכבי חברנו כדי להעלות את המודעות, להוציא פליירים, הסברה.

שוקי דקל: החלק הזה הוא מאוד חשוב.

שוקי דקל: יש עלייה, יש שינוי במודעות, ובסקר נשמע יותר פרטים מאנשי האיגוד העממי, ואתה תראה שאנשים הולכים מכל מיני סיבות, ובין השאר משום שזה עושה להם טוב, כי זה בריאות, אבל לא מעט הולכים בפקודת רופא כי חייבים ללכת.

שוקי דקל: אנחנו אומרים, אתה חייב ללכת בשביל איכות החיים.

שוקי דקל: החיבור הזה הוא קטליזטור שגורם לאנשים ללכת, ומבחינתנו זה לחיות בתנועה.

שוקי דקל: לצד ענפים מסוימים באיגודים התפתח הצד של המשפחה בספורט העממי: באיגוד הניווט, באיגוד התריאטלון.

שוקי דקל: מתברר שבאות משפחות שבצד החלק התחרותי מתקיים החלק העממי.

שוקי דקל: לדוגמה, ארגנתי את מרוץ התבור שבו גם חילקנו תעודות – אורי היה אז מ"מ מנהל רשות הספורט – למשפחות, והיו שילובי דורות.

שוקי דקל: כלומר, יצרנו מצב שהספורט הוא הבילוי בחיק הטבע, זה לא רק לנופף את כף היד, אלא לחיות יותר בתנועה ולפעול נכון, לאכול נכון.

שוקי דקל: אנחנו כמו מיסיונרים: אנחנו נכנסים עם ההסברה, אם הפליירים.

שוקי דקל: מה זה עושה לך?

שוקי דקל: ללכת זה עושה לי טוב.

שוקי דקל: לכן אני מאוד שמח.

שוקי דקל: אנחנו חייבים להגדיל את המשאבים המצומצמים שיש לספורט בכלל – ואני יודע עד כמה אתה מתעניין בספורט, אני יודע כמה הקדשת גם לספורט האולימפי, גם בדיונים פה, גם בביקורים בוועד האולימפי, ביקורים במכון וינגייט, ביחידה לספורט הישגי.

שוקי דקל: אנחנו חושבים שהספורט העממי צריך בהחלט לקבל קדימות.

שוקי דקל: אני בטוח, שבעזרתך ובעזרת הוועדה נוכל להביא אותו לסדר היום.

שוקי דקל: אני חשבתי שהשנה קרה לנו אולי משהו טוב כי גם בממשלה החליטו שמדליקי המשואות יהיו אנשים שבאים מתחום הספורט.

שוקי דקל: אני מברך את שר הבריאות, דני נווה ואת שרת החינוך לימור לבנת שמובילים את העניין הזה.

שוקי דקל: אולי תיזום בעזרת שרת החינוך, התרבות והממשלה דיון בממשלה גם על הספורט ההישגי-תחרותי.

שוקי דקל: הסיסמה שם היא "מאלפים לאלופים", לא להיפך.

שוקי דקל: לא יהיו אלופים – לא יהיו אלפים, זה בדוק.

שוקי דקל: זה גם בצבא, גם בשייטות, גם בסיירות.

שוקי דקל: זה לא בגלל סדר גודל הגיוס שלנו, אלא בגלל הקבוצות הנבחרות.

שוקי דקל: אז אם אין לנו אלופים בשפיץ, לא יהיו לנו גם אלפים, וזה לא צריך לבוא זה על חשבון זה.

שוקי דקל: יתקיים דיון על איכות החיים.

שוקי דקל: היום הספורט שהוא הקונצנזוס היחיד באומה שמעלה חיוך על שפת האזרחים ובאמת זוקף את הכול הוא הספורט העממי.

אילן שלגי: תודה רבה ד"ר דקל.

אילן שלגי: מי מהאיגוד מעוניין לדבר?

הרצל חגי: אנחנו מברכים על היוזמה של יושב-ראש הוועדה.

הרצל חגי: אני חושב שזו פעם ראשונה שמתקיים דיון שהכותרת שלו היא ספורט עממי.

הרצל חגי: אני מודה לך מאוד על היוזמה בדיון, ואני מקווה ומאמין שהנוכחות אינה מעידה על ההתעניינות של חברי הוועדה, אבל ברכות לך כיושב-ראש הוועדה.

הרצל חגי: אנחנו משתתפים פעם ראשונה בדיון כזה, כל השנים ייחלנו לדיון כזה.

הרצל חגי: לפני כשבוע וחצי הכנסת ציינה 800 שנה לפטירתו של איש מאוד חשוב – הרמב"ם.

הרצל חגי: לאורו אנחנו מתחנכים ומתנהלים ומנסים להשפיע על דעת הקהל.

הרצל חגי: הוא אמר: "ככל שאדם עמל ויגע, אין חולי בא עליו וכוחו מתחזק".

הרצל חגי: זו אמירה כל-כך חזקה.

הרצל חגי: כבר לפני 800 שנה אותו יהודי חכם ידע להבחין בין ההתנהלות היומיומית של אדם, התזונה שלו והפעילות הגופנית.

אילן שלגי: למעלה מ- 800.

אילן שלגי: הוא אמר את זה עוד בצעירותו.

הרצל חגי: הספורט העממי הוא ענף הספורט הגדול ביותר, לא רק בארץ, אלא גם בעולם כולו, גם במגוון ענפי הספורט, ובעיקר במספר המשתתפים שלו.

הרצל חגי: יש תופעה מאוד מעניינת: ככל שיותר אנשים עוסקים בפעילות עממית המשאבים שהמדינה מקצה לתחום של הספורט העממי הולכים ומצטמצמים.

הרצל חגי: אנחנו רואים בסקרים שאנחנו מקיימים כחלק מתפקידנו כל שנה, עלייה מרשימה במספר העוסקים בפעילות עממית.

הרצל חגי: 54% מהאוכלוסייה הבוגרת של מדינת-ישראל מצהירה שהיא עוסקת לפחות פעמיים בשבוע חצי שעה בפעילות גופנית מתונה.

הרצל חגי: זה נתון מדהים.

הרצל חגי: אם אני משווה אותנו לעולם, אנחנו די מתקרבים למדינות באירופה, אבל אנחנו גם רחוקים מארצות בצפון, כמו פינלנד ונורבגיה שבהן שיעור העוסקים בפעילות עממית הוא למעלה מ- 90%, וזו חלק מאורח חיים בריא ומהנה.

הרצל חגי: אני חייב לציין את שיתוף הפעולה הפורה שיש לנו עם ראש מנהל הספורט, ד"ר שוקי דקל ואנשיו.

הרצל חגי: כמו-כן חברנו עכשיו למשרד הבריאות עם הצוות הבכיר של המשרד, כולל עם השר.

הרצל חגי: להפתעתנו הרבה, השר רואה בנו ארגון שמקדם ספורט.

הרצל חגי: בסקרים שלנו כששאלנו אנשים למה הם עוסקים בפעילות גופנית, 81% אומרים שהם עוסקים בכך כי זה בריא.

הרצל חגי: זה לא סוד היום שגם הרופאים קובעים חד-משמעית ש- 30% מהמחלות יכולות להימנע אם אנשים היו עוסקים בפעילות גופנית, והיו נמנעים מעישון.

הרצל חגי: יש לנו קשר הדוק עם קופות החולים בעקבות הנתון הזה.

הרצל חגי: בשבוע שעבר יזמתי שולחן משותף של כל קופות-החולים, ומסתבר שהם יושבים יחד בפעם הראשונה.

הרצל חגי: כשאני שואל אנשים אם הם עוסקים בפעילות גופנית הם אומרים שכן, אבל אחרי שכבר פתחו להם את החזה.

הרצל חגי: אחרי הוא מתחיל לעסוק בספורט.

הרצל חגי: צריך אולי ממש להוציא מרשם של רופא, פעמיים בשבוע – חצי שעה הליכה.

הרצל חגי: בישיבה גיבשנו תוכנית עבודה משותפת על קונצנזוס משותף של קופות-החולים שיש להן אינטרס.

הרצל חגי: התפיסה המערבית היא להשקיע בבריאים.

הרצל חגי: אם אתה משקיע בבריאים אתה חוסך המון כי אז לא משקיעים במניעה.

הרצל חגי: זו התפיסה במערב, ובמיוחד בארצות-הברית.

הרצל חגי: הקופות מתחילות להבין את זה, ומוכנות להשקיע משאבים לעניין הזה.

הרצל חגי: אנחנו עושים בעיקר פעולות כדי להגביר את התודעה ולהרחיב את מעגל העוסקים.

הרצל חגי: אנחנו עושים כמה פעולות מרכזיות בשיתוף עם מִנהל הספורט, כמו: כנסים מרכזיים, צעדה בינלאומית.

הרצל חגי: מדינת-ישראל התקבלה לארגון הצעדות הבינלאומיות – ה- IML, אחרי שהייתה מועמדת כמה שנים כחברים .

הרצל חגי: כלומר, היא חייבת להיות יומיים וכל יום כ- 20 קילומטר.

הרצל חגי: כשלא הייתה פה בעיה ביטחונית הגיעו מאות אנשים מחו"ל.

אילן שלגי: אני זוכר את זה, בצעדת ארבעת הימים.

אילן שלגי: אבל אז הצעדה הייתה מאורגנת על-ידי צה"ל, ולנושא היה צביון ממלכתי וגם הארגון היה של צה"ל, שזה אומר הכול, והייתה השתתפות גם של אזרחים.

אילן שלגי: אני זוכר עצמי נער משתתף בצעדות האלה, ואחר-כך כמ"כ בצה"ל.

אילן שלגי: ההשתתפות הבינלאומית הייתה רבה מאוד, ממש חוויה אדירה.

אורי אפק: והזוכים נסעו להולנד.

אילן שלגי: בוודאי, ב- Neimechen זה היה.

הרצל חגי: אנחנו התחברנו היום גם לעמותת השריון בלטרון, וב- 8 באפריל מדי שנה אנחנו מקיימים יחד את הצעדה "בעקבות לוחמים", שהיא גם חלק מההכנה לצה"ל לבני-הנוער, ויותר אזרחים מצטרפים לאותם אלפי חיילים שמגיעים לצעדה הזאת.

הרצל חגי: יש בה גם אלמנטים של ציונות וערכי אהבת הארץ.

אילן שלגי: אלה חיילי השריון, אני מבין, והם מסיימים באתר השריון.

הרצל חגי: נכון.

הרצל חגי: והחלום שלנו הוא להחזיר את הצעדה של ארבעת הימים כי הצעדה בשריון מאורגנת כולה על-ידי צה"ל, כולל האבטחה שלה.

הרצל חגי: כשאני הנחתי את הרעיון הזה לפני שנתיים, האוזניים שם יותר כרויות, ולהערכתי, המפעל הזה שאתה זוכר אותו כמ"כ ואני זוכר אותו כילד, הוא מפעל שחובה להחזיר אותו לעם-ישראל, ורק הצבא מסוגל ויכול להרים מפעל מהסוג הזה.

הרצל חגי: לסיכום, אני רוצה להגיד שאנחנו מסוגלים לעשות הרבה יותר בתחום הפעילות העממית שנוגעת לכלל עם-ישראל.

הרצל חגי: חסרים לנו משאבים, אנחנו צמצמנו את משרת המנהל בהתאחדות שלנו כי המשאבים הלכו והצטמצמו, ואנחנו יכולים לעשות הרבה מאוד.

הרצל חגי: הדרג המקצועי אתנו בלב, נותן את הסיוע ואת המירב שהוא יכול.

הרצל חגי: הבעיה היא שיש פער בין ההצהרות של הפוליטיקאים בדרגים הבכירים, שאומרים שצריך ספורט עממי לנשים, לגברים ולמיעוטים, אבל זה לא מתורגם הלכה למעשה למשאבים שניתנים לא רק להתאחדות שלנו, אלא בכלל לכל מה שקשור לספורט עממי, ונעשית פעילות עממית ברשויות, שאפשר, לדעתי, להגדיל ולהרחיב אותה אם המדינה בעזרת הוועדה – ויש לה תפקיד חשוב מאוד – יובילו את המהלך הזה לשנות את התפיסה, ליצור מהפך, ולהגיד שמדינת-ישראל משקיעה בספורט העממי.

הרצל חגי: הסקרים מוכיחים את זה.

הרצל חגי: שאלנו את הציבור אם הם היו בממשלה היום, האם היו משקיעים את המשאבים הציבוריים במדליסטים שיביאו מדליה ויניפו דגל – שאני מאוד רוצה, אוהב ותומך בזה – חד משמעית 66% מהציבור בעד הפניית המשאבים הציבוריים לספורט העממי ולפריחתו.

הרצל חגי: זו לדעתי המטרה שהיא צו לאומי, כפי שאני תופס את נושא הספורט העממי.

אורי אפק: בקשר למה שאמר ד"ר דקל, גם התנועה האולימפית החליטה לפני כ- 10 שנים החליטה על תנועת "ספורט לכול".

אורי אפק: בתוך משאבי התנועה האולימפית זה בדיוק מתאים למה שד"ר דקל אמר מאלופים הם הולכים לאלפים, הם פרשו כנפיים, והם תומכים בסכומים גדולים.

אורי אפק: לכן אני אומר כמי שהיה מנכ"ל הוועד האולימפי, אתם לא צריכים להתבייש ולפנות לוועד האולימפי של ישראל, מפני שכל התנועות האולימפיות בעולם מסייעות לספורט לכול.

אילן שלגי: נשמע את השופט בדימוס, יצחק בראז.

אילן שלגי: אתה היית ידוע כמי שהולך ברגל, נכון?

אילן שלגי: אתה היית בא לבית-המשפט ב- 1 בינואר, פותח את התיק הראשון כל שנה.

יצחק בראז: התחלתי בצעידה לפני 40 שנה בצעדות צה"ל.

יצחק בראז: הלכתי בצעדות האלה במשך כל השנים עד שרפול סגר את זה.

יצחק בראז: בכל הצעדות הלכתי עם אשתי ועם ארבעת ילדיי.

יצחק בראז: היינו קמים ב- 2:00 בבוקר ומתחילים לצעוד ראשונים כדי שאוכל לסיים את זה ב- 11:00 ולחזור לעבודה.

יצחק בראז: אני הרציתי במשך כ- 30 שנה בבתי-ספר תיכוניים בימי שישי על חשיבות הספורט, בריאות וצעידה והצלחתי לארגן קבוצות של תלמידים שבאו באוטובוס לצעידה.

יצחק בראז: איגוד הספורט העממי הוקם לפני 23 שנים, והוא יכול להתברך בגידול בשיעור הצועדים מקצת יותר מ- 10% לקצת יותר מ- 30%, ויש מקום לאופטימיות שכשניפגש פה בעוד שנה-שנתיים השיעור יגדל.

יצחק בראז: יש כאן חוברת שיש בה כל אירועי הספורט העממי לשנה הזאת.

אילן שלגי: באמת הרבה.

יצחק בראז: זה כולל צעדות, משחים, מירוצים, ניווטים, רכיבה על אופניים.

יצחק בראז: אלה ענפי ספורט שמתפתחים.

יצחק בראז: בתקופת האביב ולפני האביב עשרות צעדות ומירוצי ניווטים ברחבי הארץ.

דודו מלכה: ניווט טוב עושים גם בחורף.

יצחק בראז: הדבר הזה מופץ בעשרות אלפי עותקים.

יצחק בראז: כל מי שמטלפן לאיגוד ומבקש את זה מקבל.

יצחק בראז: נוסף על כך אנחנו מפרסמים במעריב כל שבוע מודעה על כל אירועי הספורט העממי בשבועיים הקרובים.

יצחק בראז: אחת המטרות של הקמת האיגוד הייתה לפרסם את הדבר הזה עבור כל מארגני הצעדות.

יצחק בראז: כל מארגן צעדות שמטלפן אלינו אנחנו מכניסים את האירוע שלו.

יצחק בראז: אנחנו גם מוציאים חוברת על שבילי הליכה, ואנחנו מפיצים את זה.

יצחק בראז: כפי שאמר כבר ד"ר שוקי דקל, מספר שבילי ההליכה הולך וגדל.

יצחק בראז: כשאני נוסע ברחבי הארץ ורואה אנשים שצועדים בבוקר ובערב הלב שלי מתרחב.

יצחק בראז: זה חשוב לבריאות העם, להנאתו ולאיכות חייו.

יצחק בראז: אתה אמרת בתחילת דבריך את הדבר הנכון שיכול להיות המסקנה: הכנסת, הממשלה והרשויות המקומיות צריכות לעודד את הפעילות של הספורט העממי.

יצחק בראז: ידידי חגי ציטט את אימרתו של הרמב"ם, ואני אקרא את זה עכשיו לאט: "כל זמן שאדם מתעמל ויגע הרבה, אין חולי בא עליו, וכוחו מתחזק".

יצחק בראז: זו סיסמה נכונה ויפה של הרמב"ם.

יצחק בראז: הוא חי רק 65 שנה, אבל אז זה היה הרבה, כי תוחלת החיים הייתה אז פחות מ- 40 שנה.

יצחק בראז: תודה רבה.

אילן שלגי: אני אשמח אם תעביר לי את הציטוט.

אילן שלגי: אנחנו נכלול את הרמב"ם בהמלצות הוועדה.

יצחק בראז: פה הכנסנו מה שאמר ז'אן ז'ק רוסו: "אני יכול להרהר רק כשאני הולך".

אילן שלגי: זה מסביר למה צריך להחזיר את האדם לטבע.

יצחק בראז: זה מזכיר לי שופט בבית-המשפט העליון בארצות-הברית שהיה צועד מושבע, והוא אמר: "כשאני כותב פסק-דין ומתקשה להגיע לפתרון אני עוזב את הבית ואת המשרד ויוצא לחיק הטבע כדי לצעוד, ואחרי צעידה של חצי שעה-שעה, הכול נראה בהיר בראש, ואני חוזר וכותב את ההחלטה הנכונה".

אורי אפק: מה שנאמר ידוע, ומעודד לשמוע את זה.

אורי אפק: לפני כ- 20 שנה בסקרים של פרופ' רסקין ז"ל, עמדנו על 4% שעוסקים בספורט, כלומר ההצלחה גדלה.

אורי אפק: הדבר החשוב ביותר הוא להגיע למגזרים שלא מגיעים אליהם היום: בדואים, דתיים וכך הלאה.

אורי אפק: מאות צועדים מהבוקר בערב, ואנחנו צריכים להגיע למגזרים הפחות פעילים.

אילן שלגי: אני רוצה לספר לחבר הכנסת קרא שקודם הזכיר ד"ר דקל שמצטרפות לפעילות הרבה נשים דרוזיות.

איוב קרא: נכון, אני מאמת את זה.

איוב קרא: יש לנו במשפחה לפחות נציגות אחת.

אילן שלגי: והנשים מובילות את זה באמת במגזר?

איוב קרא: אלה שיש להן יותר מודעות בנושא של החינוך הגופני, מה שלא היה פעם.

יצחק בראז: לפני מספר שנים ארגנו צעדה יחד עם דלית אל-כרמל בשיתוף עם מכבי, איגוד ספורט עממי ודלית אל-כרמל.

יצחק בראז: בצעדה הזו השתתפו 6000 איש.

יצחק בראז: כל תושבי דלית אל-כרמל ועוספייה השכנה והרבה יהודים.

יצחק בראז: זאת הייתה צעדה מאוד חשובה, ואני מקווה שיהיה לזה המשך.

אילן שלגי: אני סבור שלספורט העממי יש שני פנים: האחד, העיקרי, לטעמי, הוא הספורט המאורגן כמו הצעדות והמירוצים והשבילים לאופניים ולהולכי רגל ומסעות הניווטים וצליחת הכינרת; והפן האחר הוא המודעות לספורט שראוי שכל אחד יעשה באופן אינדיבידואלי בביתו עם מכשירים או באזור מגוריו.

אילן שלגי: בדרך-כלל מי שעוסק בספורט באופן אישי גם יתחבר לאירועים ולפרויקטים הרבים.

אילן שלגי: אני יודע שרשויות מקומיות רבות מטפחות את הנושאים, אני מכיר את הדברים בעיר מגוריי הרצליה; אני רואה את זה גם בערים אחרות: ארגון צעדות, ארגון מירוצים.

אילן שלגי: זה גם יכול להיות אירוע משפחתי.

אילן שלגי: אני זוכר את עצמי עם ילדיי הקטנים צועד בכל מיני צעדות עממיות כאלה.

אילן שלגי: היינו עוקבים אחר המודעות האלה ונוסעים, פעם לצעדת יחיעם, פעם לצעדה בגלבוע.

אילן שלגי: זו חוויה לכל המשפחה, להיות בחיק הטבע ביחד ולעסוק בפעילות גופנית.

אילן שלגי: אני מקווה שאני טועה, אבל הרושם שנוצר הוא שהקשר של הילדים ושל הנוער לספורט הוא בעיקר דרך מסך הטלוויזיה ודרך הערצה לכוכבי הספורט, אבל ההתחברות האישית לספורט פרט למשחק כדורגל בהפסקה בבית-הספר או בשיעורי החינוך הגופני בבית-הספר היא לא תמיד מַספקת אצל ילדים.

אילן שלגי: את המודעות אצל ילדים אפשר להביא דרך מערכת החינוך ודרך ההורים והמשפחה.

איוב קרא: טיפוח של הספורט העממי והלא עממי, לדעתי, יחסוך למדינה גם טרחות שונות.

איוב קרא: מי שבדרך-כלל ספורטאי לא נוגע בסמים, לדוגמה, רובם אפילו לא מעשנים.

איוב קרא: תמיד יהיו מקרים חריגים וצר לי שזה עולה מדי כמה שנים, אבל ככל שנטפח את הספורט אנחנו רומסים את ההתנהגות השלילית בחברה, אין לי ספק בזה.

איוב קרא: מי שעוסק בספורט לא ייכנס לנושא הסמים, אפילו לא ה"קלים".

איוב קרא: כל מה שהוא יעשה הם דברים בריאים.

איוב קרא: אנשים מסתכלים שזה רק סמים, אבל ברגע שאתה נכנס לסמים זה אחר-כך גמילה וזה כסף למדינה, כסף מההורים, פריצות, גנבות, אלימות, והעסק הזה לא נגמר.

איוב קרא: לכן ספורט הוא, לדעתי, מוקד מסייע מאוד בקטע הזה.

אילן שלגי: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת קרא, שכאשר סיירנו במערכת החינוך במגזר הדרוזי, ראינו פעילות משולבת של כדורגל גם בבית-ג'אן וגם בפקיעין, של מכבי חיפה בבית-ג'אן, של הפועל תל-אביב בפקיעין.

אילן שלגי: שילוב יפה של קבוצות כדורגל מובילות וכוכבי כדורגל שגם מגיעים לשם לעיתים – עם בני-נוער.

אורי אפק: הפועל תל-אביב נסעו עם 16 לרוב היישובים הדרוזים.

איוב קרא: הפועל תל-אביב עשתה דבר יפה.

איוב קרא: היא הקימה עמותה, היא מקצה משאבים, והיא מטפחת את הכדורגל בכל מקום כמעט.

איוב קרא: זה חלק מהעמותה.

איוב קרא: גם מכבי חיפה עושה דברים יפים; הבן שלי, למשל, קבוצות לוקחות אותם, מכניסים אותם למין בית-ספר פעמיים-שלוש בשבוע, ומי שצלחה דרכו יהיה ברקוביץ' מתוך 100-200 אלף.

אילן שלגי: אני זוכר תקופות שצה"ל היה מעורב בכדורגל.

אילן שלגי: זה היה בשכונת התקווה, אני חושב.

איוב קרא: היו לה הרבה כוכבים.

אורי אפק: מאמציה לבקוביץ' המפורסם.

אורי אפק: בדרך אליך אני תמיד יורד למטה לחדר הכושר לשאול אם החברים הגיעו, ואומרים לי שפחות מדי.

אורי אפק: אריה האן הוא הכי פעיל שם.

אורי אפק: הערה שנייה שקשורה לדקל בקדנציה הקודמת ונקווה שיהיה בעתיד, אחד המבחנים של המורה לחינוך גופני היא האם הוא הקנה עיסוק לחיים.

אורי אפק: לכן אני חושב שגם מהוועדה הזאת וגם ממשרד החינוך יושם דגש על שיעורי החינוך הגופני.

אילן שלגי: תאמר לי שוקי, איך אתם מבחינת תקציבים?

אילן שלגי: אני רואה פה נתונים במסמך שהכין מרכז המחקר והמידע בכנסת: "תקציב הספורט העממי עומד על כ- 12 מיליון שקל, מתוך תקציב מִנהל הספורט העומד על 47 מיליון שקל".

אילן שלגי: אלה המספרים?

שוקי דקל: בדיווח שלי הבוקר לוועדה הוספנו את האוכלוסיות המיוחדות, לכן אפשר להוסיף עוד כ- 2 מיליון, כלומר, כ- 14 מיליון בגלל התקציב המצומצם והמקוצץ שלנו אנחנו מקדישים לזה.

אורי אפק: דרך הרשויות?

שוקי דקל: דרך הרשויות.

שוקי דקל: עקרונית הפרופורציות צריכות להשתנות, זה נכון.

שוקי דקל: אני רוצה להזכיר כאן שתקציב המועצה להימורים בספורט מופנה עקרונית לאגודות ולאיגודים, וזה ספורט תחרותי.

שוקי דקל: כלומר, הספורט העממי מתקצב רק את האיגוד.

שוקי דקל: האיגוד לא מבצע אותם, אין לו מנגנון.

שוקי דקל: הוא בנוי לעניין ההסברה והמודעות, של החיבורים אתנו, של הוועד האולימפי עם קופות-החולים ועם משרד הבריאות.

שוקי דקל: הם עושים את זה היטב בהצלחה רבה.

אילן שלגי: אני רואה פה נתון שלדעתי הוא שגיאת דפוס: "התקציב הממשלתי המגיע לאיגוד הספורט העממי עומד כיום על 19 אלף שקל".

אילן שלגי: 19 אלף שקל?

אילן שלגי: זה לא צריך להיות 1.9 מיליון?

יצחק בראז: צריך להיות, אבל זה 19 אלף.

אילן שלגי: אז איך אתם פועלים עם 19 אלף שקל, אני לא מבין.

אילן שלגי: אם 12 מיליון מוקדשים לספורט העממי, ואתה אומר שהם עושים גם את הפעילות ההסברתית ואת קירוב העם לנושא, מה זה הפרוטות האלה שאתם נותנים להם?

אילן שלגי: תאמין לי, לא תיאמנו את הדברים מראש, לא שוחחתי קודם עם חגי ועם בראז.

שוקי דקל: אני יודע שאתה קורא ומתעניין, אתה לא רואה את המספרים.

שוקי דקל: אני ארחיב קצת יותר: איגוד הספורט העממי לא עושה את הספורט העממי, אלא את ההסברה בעניין.

שוקי דקל: עיקר ההסברה והפעילות החינוכית והביצוע הוא אצל הרשויות המקומיות.

שוקי דקל: שם צריך להיות הכסף הגדול.

שוקי דקל: נכון שזה מעט כסף לאיגוד הספורט העממי, אבל מי שעושה מקבל; ועשייה זה פעולות ספורט.

אילן שלגי: אני שומע שאתם מפרסמים כל שבועיים מועדה בעיתון.

אילן שלגי: מניין הכסף?

אילן שלגי: מה המקורות הנוספים שלכם?

הרצל חגי: המועצה להימורים בספורט.

דודו מלכה: יש גם הסכם עם "מעריב".

הרצל חגי: לא, כבר לא שנים.

אילן שלגי: יש תרומה של "מעריב" בתעריף נוח?

יצחק בראז: בעבר הרחוק "מעריב" לא ביקש כסף, אבל לפני שנתיים הם אמרו לנו שהמצב הכספי של "מעריב" קשה, ואנחנו חייבים לשלם.

יצחק בראז: הגענו אתם להסכמה כמה אנחנו משלמים.

אילן שלגי: שמענו כמה מכוניות הם החליפו שם לאחרונה, אל תאמינו להם.

הרצל חגי: הם נתנו לנו מודעות שווי ערך ללמעלה ממיליון שקל.

אילן שלגי: ומה ההוצאה כעת?

הרצל חגי: אנחנו משלמים על מודעה ששווה כ- 16 אלף שקל, 3000 שקל.

אילן שלגי: כלומר, יש לכם בכל-זאת תעריף ידידותי.

הרצל חגי: הם היו מאוד בסדר אתנו, הם היום מתנהלים כמרכז רווח והפסד, ויש מנכ"ל חדש.

אילן שלגי: ניסיתם גם באמצעות עיתונות אחרת?

יצחק בראז: "ידיעות אחרונות" לא מעודדת את הספורט העממי.

הרצל חגי: אנחנו מפיקים עכשיו מגזין יחד עם החברה למתנ"סים, שהתחיל לפני שבוע: מגזין ספורט עממי ובריאות.

הרצל חגי: הוא מופץ על-ידינו בכל יום ראשון בערוץ הכבלים ובערוץ 25 ב- YES.

הרצל חגי: זה מגזין שלנו עם צוות שלנו שמסקר כל יום את אירועי הספורט ועוסק בחשיפה של אירועים שמתקיימים בכל הארץ.

הרצל חגי: וזה גם עולה כסף, אבל זה חלק מתפקידנו.

אילן שלגי: יכול להיות שהוועדה צריכה לפנות לתקשורת כדי לעודד אותה לסקר אירועים של ספורט עממי.

הרצל חגי: זו בעיה.

אילן שלגי: זה נושא חשוב, זה לא עולה כסף, והתקשורת צריכה להתעניין בזה ולסייע לקרב את האוכלוסייה.

שוקי דקל: הוועדה יכולה לתרום לעניין הזה.

יצחק בראז: אנחנו מארגנים את צעדת הגלבוע הבינלאומית, צעדה מאוד חשובה.

יצחק בראז: גם מחו"ל באו הרבה אנשים, וצילמנו סרט בעזרתו של מוטי חביב.

יצחק בראז: רציתי שזה ישודר בערוץ הספורט.

יצחק בראז: הרי צריך פרוטקציה של שמעון מזרחי בכדורסל שהוא ידיד של מנכ"ל רשות הספורט כדי שיסכים לשדר את זה.

יצחק בראז: הוא שידר את זה 3 פעמים.

אילן שלגי: לפעמים מראים בסוף מהדורות החדשות, כבר מתקשר לתחזית מזג-האוויר, איך אנשים יוצאים לטבע לראות את הפריחה, ואז גם מזכירים מדי פעם את צעדת הגלבוע או אירוע ספורט עממי אחר, אבל גם זה חשוב.

אילן שלגי: צריך לעשות מאמץ כדי שהתקשורת תהיה קרובה יותר לנושא.

דודו מלכה: עיקר הפעילות, כפי שהוזכר, נעשית ברשויות המקומיות.

דודו מלכה: לנו יש מנגנון שבו אנחנו מתגמלים אותם, וזה הפך למסורת: יש כמה דרגות של צעדה.

דודו מלכה: ככל שהצעדה היקפית יותר, ארצית יותר, תקשורתית יותר – כלומר, שצריכים לפרסם בעיתון ארצי – הם עצמם צריכים להשקיע.

דודו מלכה: כמובן, נעזרים גם בפרסום של איגוד הספורט העממי, אבל זה הפך להיות מסורת.

דודו מלכה: כל רשות מקומית מכבדת את עצמה לפחות באירוע אחד או שניים, במיוחד ברשויות הגדולות, אני אזכיר את צעדת ירושלים.

אילן שלגי: מי היום מארגן את צעדת ירושלים?

דודו מלכה: עיריית ירושלים.

דודו מלכה: פעם מרכז הפועל היה יותר מעורב.

אילן שלגי: קודם דיברנו על זה שצה"ל ארגן את זה פעם.

אילן שלגי: לימים, הייתי סגן מפקד ציר ומפקד ציר בצעדת ארבעת הימים.

אילן שלגי: הדבר היה מאורגן על-ידי צה"ל.

אילן שלגי: אלה היו ארבעה ימים לחיילים, יומיים לבני-הנוער, היו קבוצות ממקומות עבודה.

אילן שלגי: זה היה אירוע שהשתתפו בו עשרות אלפי אנשים.

דודו מלכה: גם היום יש שיתוף פעולה עם גורמים מסוימים, אבל עיקר הנטל נופל על הרשות המקומית.

דודו מלכה: עיריית ירושלים משקיעה באירוע כזה למעלה מחצי מיליון שקל.

דודו מלכה: אנחנו מתגמלים אותם ב- 30 אלף.

אילן שלגי: והיום זה אירוע שנמשך יום אחד, נכון?

דודו מלכה: כן.

דודו מלכה: יש עוד כמה עשרות.

דודו מלכה: נדמה לי שקיבלת אינפורמציה אתמול, ביקשתי שיוציאו את זה, כי כל המידע הזה נמצא באתר האינטרנט.

דודו מלכה: המערכת שלנו עובדת בצורה מסונכרנת בין הרשויות המקומיות שמדווחות לנו כדי שנתקצב אותן, ובאותה הזדמנות אנחנו מפיצים את זה לציבור.

דודו מלכה: אין מישהו שמקליט כל היום, הכול באחריות הרשות המקומית, יש לה עניין לרשום את הטלפון, את המקום, ומי מארגן.

דודו מלכה: כל האירועים האלה מפורסמים באתר.

אילן שלגי: אלה הפרטים של אתר האינטרנט של מנהל הספורט?

דודו מלכה: נכון.

דודו מלכה: כשיש אירוע ברמה גבוהה כמובן שהוא מקבל הבלטת יתר.

דודו מלכה: זה לא רק צעדות, גם מירוצים.

דודו מלכה: המירוצים נעשים בשיתוף איגוד האתלטיקה, שאמון על הספורט התחרותי.

דודו מלכה: הוא מעורב מאוד ומאשר את התוכנית מלכתחילה כדי שלא יווצר מצב שמירוץ התבור יתקיים יחד עם מרתון ירושלים, והיו דברים מעולם.

דודו מלכה: לצד המירוצים התחרותיים כמובן שיש מירוצים עממיים.

דודו מלכה: לגבי ניווטים, כפי שהשופט בראז גאה שהוא ממובילי ההליכה, אני יכול לומר לך שאני מהמובילים בניווט.

דודו מלכה: בשנות ה- 80 הייתי ממקימי האיגוד, שהלך ופרח עד שיש למעלה מאירוע אחד בשבוע.

דודו מלכה: יש 60 אירועים בשנה.

דודו מלכה: אין אח ורע לזה.

דודו מלכה: לא הרשות המקומית מארגנת את זה, אלא האיגוד עצמו מארגן, כלומר, זה משהו נדיר.

דודו מלכה: באתלטיקה למשל, הם לא מארגנים את התחרות, אלא הרשות המקומית.

דודו מלכה: פה זה איגוד שיעדו 60 אירועים בסדר גודל של אלף משתתפים.

יהודית גידלי: בכל אחד.

דודו מלכה: כן.

דודו מלכה: בשבת הקרובה יש אירוע בקיסריה, וביום אביבי מגיעות עשרות ואפילו מאות משפחות.

דודו מלכה: בימים של גשם הספורטאים התחרותיים לא מוותרים.

דודו מלכה: עיקר התחרות היא בגשם, לא בימים יפים.

דודו מלכה: זו מערכת שהתמסדה.

דודו מלכה: בשבילי ההליכה עודדנו במעט כסף שילוט, וזה דרבן את הרשויות המקומיות.

דודו מלכה: יש למעלה מ- 76 מסלולי הליכה רשמיים.

דודו מלכה: אני אומר "למעלה", כי בכל שבוע יכול לקום עוד מסלול, אבל 76 שאנחנו יודעים עליהם, והם ממוסדים ומסודרים עם שילוט, והציבור משתמש בהם.

שוקי דקל: אני מבקש את עזרתך ואת עזרת הוועדה בקריאה למועצה להימורים מקרן המתקנים שיש שם מיליונים, לתת עדיפות לנושאים של הספורט העממי שזה כסף קטן בסך-הכול.

שוקי דקל: אני רוצה לחזק את חבר הכנסת קרא, שצדק כשאמר שהספורט עוזר גם במניעת פשיעה.

שוקי דקל: בכפר יאסיף יש אגרוף בעיקר או במגזר הערבי או עולים מרוסיה.

שוקי דקל: הוא אמר לי, אם הם לא במועדונים האלה, ניסע לעכו למשטרה תראה איפה הם.

שוקי דקל: זה ממש אקוויוולנט, כך שהעיסוק בספורט הוא גורם מניעתי מלבד הבריאות ואיכות חיים.

שוקי דקל: דבר נוסף, יש לנו אירועים שנקראים "נשים הולכות רחוק".

שוקי דקל: בהלצה אנחנו אומרים שהן הולכות רחוק, אבל לא חוזרות.

שוקי דקל: המפעל הזה מתפשט בכל הארץ, ויש קבוצות דרוזיות של נשים שצועדות במפעל הזה, וזה הולך ומתעצם מדי שנה.

שוקי דקל: ב- 13 באפריל יתקיים השנה האירוע המרכזי, אבל יש גם בנגב ובגליל.

שוקי דקל: ברוב הצעדות שהרשויות מארגנות שילבנו לאורך המסלול סיפורים של מקום: מורשת, היסטוריה, קצת ציונות, וזה לא לגנאי.

שוקי דקל: יושבים מוותיקי היישוב בתחנות השונות, צועדים הורים וילדים, ובאתנחתא של התחנה שואלים אותם תושבי המקום אם הם יודעים איפה הם נמצאים.

שוקי דקל: זה דבר יוצא מן הכלל.

שוקי דקל: הם מקבלים מפות עם שאלות טריוויה.

שוקי דקל: יש הרבה ערים מובילות בעניין הזה, ביניהן הרצליה וכפר-סבא.

שוקי דקל: יזמנו ועודדנו את הספורט במקומות העבודה, ואתה הזכרת את זה קודם בדבריך.

שוקי דקל: הדבר הזה הולך ומתעצם.

שוקי דקל: למדנו שספורט במקומות העבודה גרם ליותר תפוקות, פחות ניכור מעבודה, פחות השבתות במפעלים שיש פעילות גופנית שהיא לאורך השנה.

שוקי דקל: זה חייב את המפעלים לדרוש מהעובדים בדיקות רפואיות, שיהיה להם ביטוח.

שוקי דקל: הדבר הזה מקבל תנופה ותאוצה וגם כאן, לצערי, התמיכה שלנו היא קטנה.

שוקי דקל: רציתי לומר כמה דברים על מכון וינגייט שבו אנחנו יוזמים את הביקור שלך, כי יש להם גם מכללה להכשרת מורים.

שוקי דקל: הוא מכון ויצמן של הספורט.

שוקי דקל: שם אנחנו מכשירים את הספורטאים בעילית הספורט ולספורט העממי, לתזונה נכונה, מאמצים של הליכה.

שוקי דקל: זה לכלל הגילים ולאוכלוסיות מיוחדות.

שוקי דקל: יש קורסי מס"כ – מדריכי ספורט כללי, צעירים משוחררים מבתי-כלא שאנחנו משקמים אותם, והם יהיו מדריכי ספורט בשכונות.

שוקי דקל: הם מעודדים לפעילות הספורט, ואתה תראה את זה בתוך המכון.

שוקי דקל: לכן המכון הוא בית היוצר גם של התורה וגם של הפעילות הגופנית.

שוקי דקל: תודה רבה.

הרצל חגי: אני מאוד רוצה לחזק את מה שהעלית פה, שחייב להיות גם תקצוב לנושא ההסברה וגם לנושא הגברת המודעות, כי לא מספיק לארגן אירוע, צריך גם לדאוג שאנשים יגיעו בהמוניהם, ויהפכו את ההשתתפות באירוע לא כדבר חד-פעמי, אלא יפנימו אותו כחלק מאורח חייהם.

הרצל חגי: דבר שני, אני מחזק את מה ששוקי אמר.

הרצל חגי: המדינה מקציבה כ- 60 מיליון שקל לאיצטדיונים ולבריכות שחייה, וזה מאפיין בעיקר את הספורט ההישגי.

הרצל חגי: 10% מהתקציב יילך לספורט עממי כמו שבילי הליכה.

אילן שלגי: כמה זה היום בתוך התקציב?

הרצל חגי: שום דבר.

הרצל חגי: 60 מיליון שקל בשנה ניתנים לבניית איצטדיונים ממועצת ההימורים שהקימה את המתקנים.

הרצל חגי: מזה 10%, לא יותר, מהתקציב האדיר הזה, שאנשים באים אליו כדי לחוות מהיציע---

אילן שלגי: אתה מדבר על תקציבי מדינה או על תקציבים שמגיעים מהמועצה להימורים?

הרצל חגי: לא, זה תקציב מדינה, זה אותו דבר, זו אותה קופה.

הרצל חגי: כסף ציבורי זה גם מועצת ההימורים.

הרצל חגי: 60 מיליון משקיעים השנה לבניית מתקנים: איצטדיונים, בריכות שחייה, בריכת שחייה אולימפית.

הרצל חגי: הוועדה חייבת לצאת בקריאה שמהסכום האדיר הזה שמופנה בעיקרו לספורט ההישגי חייב להיות חלק לטובת כלל עם ישראל.

הרצל חגי: אני מברך מאוד, ראיתי שמהניסיון שצברת כמ"כ, מ"מ ומפקד אתה מעודד לחזור למפעל לאומי גדול של ספורט שהצבא הוא חלק ממנו.

הרצל חגי: חשוב מאוד היום לחזור ולהביא את בני-הנוער ואת המשפחות לחוויה של ארבעה ימים עם לילה באירוע המוני, עממי שמשלב גם את אהבת הארץ וגם ערכי טבע.

הרצל חגי: זה חסר מאוד היום.

הרצל חגי: אני ראיתי שזה מפעפע ממך, אני אשמח אם תוביל את זה כהצעה ויוזמה של הוועדה, והצבא היום פנוי לעניין הזה כי יש לו אינטרס.

הרצל חגי: ראיתי שבצבא יש נטייה לחזור לפעילות הזו כי יש להם עניין להתקרב לאזרחים, ובעיקר למלש"בים בשביל לקרב אותם לצבא, וזה חלק מההכנה לצה"ל.

אילן שלגי: הפנייה לצה"ל אני אעשה לא במסגרת החלטה היום, אלא בפנייה שאכתוב לשר הביטחון, אני אנסה לעניין אותו בזה.

אילן שלגי: צריך להיזהר מהליכה בעקבות הנוסטלגיה, יחד עם זה אנחנו יודעים שגם משרד החינוך אומר שצריך לחזור לבסיס, גם בשיטות ההוראה של המתמטיקה והקריאה כי מסתבר שמה שהיה לפני עשרות שנים היא הדרך הנכונה.

אילן שלגי: לדעתי, גם כאן יש מקום לשקול פרויקט לאומי שמובל על-ידי צה"ל.

אילן שלגי: צריך להגיע להצלחה תקציבית, אבל כפי שאתה אמרת, מר חגי, גם לצבא תהיה תפוקה וערך מוסף חשוב לצה"ל במיוחד.

הרצל חגי: על הבסיס של מה שאנחנו עושים היום בלטרון יש כבר את היום הזה שמאורגן למופת על-ידי הצבא.

הרצל חגי: אפשר להרחיב ולתת לו את הפן החינוכי הנוסף, ואני בטוח שאם אתה תפנה זה ייפול על אוזניים כרויות.

אילן שלגי: אני גם מוכן לפנות לחברי הכנסת כאן, לא רק לחברי ועדת החינוך והתרבות, שגם ספורט הוא בתחומיה, כידוע, אלא בכלל לחברי הכנסת ולנסות לארגן שיצטרפו חברי כנסת לאחד המפעלים: צעדת הגלבוע או אירוע אחר שנעשה בתקופה של פגרה בכנסת, שנבוא ונצעד, ומי שירצה שירוץ.

אילן שלגי: אני חושב שזה יביא גם קצת תשומת לב ציבורית ותקשורתית.

אילן שלגי: אני רוצה לסכם את הדברים: ועדת החינוך והתרבות רואה חשיבות עצומה בעידודו ובקידומו של הספורט העממי בישראל.

אילן שלגי: הוועדה סבורה שיש לעשות כל מאמץ להביא את העם אל הספורט העממי ואת הספורט העממי אל העם.

אילן שלגי: יש להגביר את המודעות של כל שדרות העם לחשיבות הספורט העממי, אל החוויה יש עמו ולתרומתו המכרעת לבריאות.

אילן שלגי: הוועד מודעת לאמירות: "נפש בריאה בגוף בריא", "מאלפים לאלפים", נכון?

שוקי דקל: "מאלופים לאלפים".

הרצל חגי: זה גם וגם.

אילן שלגי: אני זוכר שתי גרסאות.

הרצל חגי: אני בעד שתי הגרסאות, כי אנחנו טוענים שהכמות מביאה איכות כמו שהאיכות מביאה את הכמות.

אילן שלגי: טוב, אנחנו נכתוב את שתי הגרסאות.

אילן שלגי: ---ולדברי הרמב"ם לפני למעלה מ- 800 שנה: 'כל זמן שאדם מתעמל ויגע הרבה אין חולי בא עליו וכוחו מתחזק'.

אילן שלגי: הוועדה מברכת את מנהל הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט, ואת איגוד הספורט העממי על פועלם המתמיד והמסור למען הספורט העממי.

אילן שלגי: הוועדה מברכת גם את הרשויות המקומיות ואת ארגוני הספורט המובילים את הספורט העממי, ובעיקר מברכת את המוני העוסקים בספורט העממי במסגרת המשפחה, חוג החברים ובאופן אישי.

אילן שלגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל ולמועצה להימורים להגביר תמיכתן בספורט העממי ולו גם מעט על חשבון הספורט ההישגי.

אילן שלגי: הוועדה קוראת לתקשורת להרבות בסיקור אירועי ספורט עממי כדי לסייע בקירוב האוכלוסייה ובעיקר בני-הנוער אליו.

אילן שלגי: כמו-כן, היא מפנה את הציבור לעקוב באופן שוטף אחר פרסומים בעיתונות הנעשים על-ידי איגוד הספורט העממי באשר לאירועים ברחבי הארץ, וכן אל אתר האינטרנט של מִנהל הספורט ושל איגוד הספורט העממי: .

אילן שלגי: רבותיי, אני מאוד מודה לכם, אנחנו נחזור וניפגש.