ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 190, 2004-03-02 14:00

אילן שלגי: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אילן שלגי: אנו בדיון שיזמנו לפניו יומיים משום המצוקה.

אילן שלגי: מסתבר שארגון המורים העל-יסודיים בעיצומים שהוא נוקט מזה זמן גורם קודם כל לפגיעה בתלמידים, לפגיעה בענפים אחרים במשק שפנו אלינו, בין אם זה תיאטרונים, מארגני טיולים, אכסניות נוער ואחרים.

אילן שלגי: החלק של היציאה מחוץ לבית הספר – הטיולים, ההכנה לצה"ל, המסעות לפולין, היציאה לתיאטרון, למוזיאון – כל הדברים האלה הם חלק מתוכנית הלימודים.

אילן שלגי: אנו יודעים שכל מורה ודאי רואה עצמו גם כמחנך, וככל שניתן לעשות חינוך בכיתה, חשוב גם שהנוער ייצא ויכיר את הארץ, את הקשר שלו אל מקורותינו, אל התנ"ך, ההיסטוריה ומורשת הקרב.

אילן שלגי: כאשר הדברים האלה לא קורים זה לא רק אובדן של ימים, של חוויה, גם הגיבוש החברתי חשוב, זה חלק מהתוכנית שאנו רוצים שבני הנוער יקבלו, ואגב, בני הנוער וההורים גם משלמים עבור הטיולים וסל התרבות, וכאמור, נפגעים גם אחרים במשק.

אילן שלגי: אנו בהחלט מכירים בכך שיש מקום לשיפור בתנאי המורים.

אילן שלגי: מעמד המורה ראוי לשדרוג.

אילן שלגי: בעוד שבועיים יתקיים פה דיון בנושא מעמד המורה, זה בהמשך לדיונים שעשינו בנושאים הכשרת המורים והשתלמויות המורים.

אילן שלגי: יחד עם זאת, לעתים קרובות מדי אנו נתקלים בעיצומים, ולא עלינו גם יגלשו לשביתות של מורים, ומערכת החינוך שלנו לא יכולה להרשות לעצמה את זה.

אילן שלגי: התלמידים באחרונה נקטו בכמה יוזמות, חלקן מקומיות, ובאחרונה גם מועצת התלמידים הארצית לקחה מנהיגות, ואני מאמין שיש בכך הרבה מן החיוב, וזה בתנאי שהתלמידים ינהגו על-פי הנחיות של מועצת התלמידים הנבחרת שלהם.

אילן שלגי: אם היתה שביתת מחאה בת שעה זה דבר ראוי, זה ביטוי דמוקרטי של התלמידים, ומשמרת מחאה גם היא בהחלט ראויה, אך כשהדברים מגיעים להבערת צמיגים במקום אחד, ובמקום אחר זה הגיע להשלכת אבנים, הדברים עלולים להידרדר.

אילן שלגי: עם כל הקריאה שלנו לתלמידים להתנהג באחריות, הקריאה שלנו צריכה להיות קודם כל אל המורים.

אילן שלגי: יש להימנע ממצב שהמערכת נפגעת והתלמידים נפגעים.

אילן שלגי: אנו זימנו את הדיון כדי לנסות ולסייע לפחות בתחילתו של פתרון.

אילן שלגי: אנו יודעים שהיו דיונים בין ארגוני המורים למשרד האוצר שנקטעו, וראוי שיימשכו.

אילן שלגי: משרד החינוך עושה מאמצעים כדי למנוע את התבערה שעלולה חלילה לעלות.

אילן שלגי: אני מבקש את חברת הוועדה, שגם היתה מנהלת בית ספר עד לאחרונה, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.

גילה פינקלשטיין: כולנו יודעים את החשיבות של הלימוד הלא-פורמלי, הביקור במוזיאונים, הטיולים ברחבי הארץ שמביאים את האהבה לארץ ואת החשיבות שלהם.

גילה פינקלשטיין: נראה לנו מוגזם שהמורים ינהלו את מאבקם לשיפור התנאים, מאבקם על תנאי העבודה, על תנאי השכר על גב התלמידים מצד אחד, מצד שני תלמידים יכתיבו את סדר היום שלהם.

גילה פינקלשטיין: זאת פעם ראשונה שזה קורה, זה נראה תקדים מסוכן, אנרכיה מוחלטת, במיוחד בתקופה שאין סמכות הורית ומורית, שנתעלם וניתן למצב כזה להימשך, נראה כתקדים מסוכן.

גילה פינקלשטיין: אני בהחלט מברכת את היושב-ראש שמצא את הזמן למרות הצפיפות בישיבות שלנו, לכנס אותנו כאן במטרה לשים קץ למצב הבלתי-נסבל שלא ייתכן שיימשך, שאנו שומעים ששעה אחת ששורפים צמיגים, זורקים אבנים.

גילה פינקלשטיין: המצב יכול להידרדר, ואנו כאן כדי לשים קץ למצב הבלתי-נסבל הזה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים, את המשפט הראשון אני מפנה אליך, היושב-ראש; אני לא יודע מה הרגשת המורים, אך אני יודע מה הרגשתי.

יוסי שריד: מלות החיבוב למורים היו לי כבר לזרה, כי זה בינתיים מה שנותנים להם – מדברים עליהם יפה; כמה הם חשובים, איזו עבודה הם עושים, צריך לשפר את מעמדם, אך בינתיים זה רק בשלב הדיבורים.

יוסי שריד: לו אני הייתי מורה, הייתי מואס בדיבורים האלה, כי לא מדברים אתם ברצינות, והשכר שלהם הוא כפי שהוא.

יוסי שריד: לאוזניה של חברת הכנסת המכובדת; מספרים לנו שזה נעשה על גב של מישהו.

יוסי שריד: תמיד מאבק מקצועי נעשה על גב של מישהו.

יוסי שריד: כל אחד אוהב את המאבקים המקצועיים שלו ואת השיטות שלו.

יוסי שריד: כאשר ארגון ההורים, למשל, בתורו חושב שיש לו עניין, תמיד מכבד את זה, שבגללו הוא חושב שצריך להשבית את המערכת, הוא משבית את המערכת, ואז זה לגמרי צודק, ואז זה לא על גב של אף אחד.

יוסי שריד: תמיד זה על גב של מישהו.

יוסי שריד: לכן הסיפור הזה שעושים את זה על גבם של התלמידים – ודאי, כל אחד אוהב את הסנקציות שלו, את השלטון שלו.

יוסי שריד: בתרבות השלטון שהשתררה במדינת ישראל, במיוחד כשמדובר באוצר של היום, אין שפה אחרת להידבר בה.

יוסי שריד: בניגוד להיסטריה שתקפה את חברת הכנסת פינקלשטיין, אני רואה בעין יפה ובעין טובה את המאבק של התלמידים.

יוסי שריד: תמיד חשבתי שראוי שהתלמידים ייאבקו יותר, השאלה היא רק על מה נאבקים.

יוסי שריד: אני הייתי ממליץ לנציגי תלמידי ישראל לקבוע לעצמם סדר עדיפויות אחר, יש דברים יותר חמורים שמתרחשים בשנים האחרונות במערכת החינוך מאשר ביטול של טיול.

יוסי שריד: זה מעורר רוגז רב, אני הייתי מתרגז, אבל יש הרבה מצוקה במערכת, לומדים פחות, יש הרבה יותר תלמידים שנמצאים במצוקה, יש תלמידים שידם אינה משגת, יש כאלה שבאים ללימודים בתנאים בלתי-אפשריים, ולו התלמידים היו רואים לנכון לנהל את המאבקים שלהם בנושאים האלה, אני הייתי מעריך את המעורבות שלהם יותר.

יוסי שריד: לתלמידים; האויבים של מערכת החינוך זה לא המורים, בחרתם כתובת קלה מדי, זה טרף קל.

יוסי שריד: האויבים האמיתיים של מערכת החינוך זה כל מי שבשנים האחרונות קיצץ, שמרט לה את הנוצות, שהשאיר אותה עור ועצמות.

יוסי שריד: אני חושב שבכל פעם שמפצלים את החזית בין תלמידים למורים, עושים טעות.

יוסי שריד: התלמידים והמורים צריכים להיות תמיד בחזית אחת כדי להיאבק באויבים האמיתיים של מערכת החינוך.

יוסי שריד: לכן אני חושב שבהיסח הדעת, בלי להתכוון חלילה, אתם משחקים אולי לידיים שלא הייתם רוצים לשחק לתוכן, אני חושב שזה טעות.

יוסי שריד: אז המעורבות, העירנות, הרגישות, העמידה על זכויותיכם – הכל בסדר, אך יכול להיות שזאת לא האג'נדה הנכונה, יכול להיות שגם קווי החזית הם מבולבלים – מי נגד מי, אם אתם דואגים למערכת החינוך.

יוסי שריד: אם אתם דואגים למערכת החינוך, התבלבלתם – מי נגד מי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הפעם אני רוצה לברך אותך על קיום הדיון הזה.

משה גפני: אני חושב שהוא במקומו.

משה גפני: אני לא יודע מה עוד צריך לקרות במדינת ישראל כדי שיידלקו כל הנורות האדומות, שמערכת החינוך נמצא בקריסה מוחלטת.

משה גפני: אני מסכים עם חברי יוסי שריד.

משה גפני: ביום שבו מתפרסמים פערי השכר, ואנו רואים בדברים שפחות חיוניים אילו משכורות אנשים מקבלים, ובאיזה מצב נמצאת מערכת החינוך ומה השכר שהמורים מקבלים, מדינת ישראל אומרת שהיא לא רוצה אנשים טובים במערכת החינוך.

משה גפני: אגב, מי שקובע את זה הוא משרד האוצר.

משה גפני: יש במשרד האוצר נדמה לי עשרה מנכ"לים ו-56 סמנכ"לים.

משה גפני: כלומר אנחנו אומרים לציבור בישראל: יש דברים חשובים יותר ופחות, מערכת החינוך לא חשובה.

משה גפני: אני בהתלבטות - איך להתייחס לשביתת התלמידים, המורים.

משה גפני: נכון, אין דרך אחרת.

משה גפני: כיוון שאני אדם חרדי, ואני נמצא במערכת חינוך חרדית, שם התחנכתי, שם אין שביתות, משתדלים לא לעשות את זה, אך אני לא בטוח שאני צודק במקרה הזה, כי מה יהיה הסוף?

משה גפני: הסוף יהיה שמערכת החינוך תקרוס לגמרי, אנשים טובים לא יבואו למערכת הזאת.

משה גפני: התוצאה תהיה שמה שאנו עדים להם היום יהיה חמור שבעתיים בשנים הקרובות.

משה גפני: חייבת להיות טלטלה אמיתית.

משה גפני: זה לא נושא של דיון אקראי על מערכת שכר בשנה הנוכחית.

משה גפני: יש פה התייחסות של ממשלת ישראל לכל המערכת הזאת כמערכת שולית לחלוטין.

משה גפני: אין התייחסות לנושא השכר, לכל מה שקורה במערכת החינוך.

משה גפני: אנו דנים פה פעם אחר פעם על קריסה טוטאלית של המערכת הזאת במבחנים, בהתנהגות בבתי הספר, במציאות שמורים לא באים, בהתייחסות של משרד האוצר לכל המערכת הזאת.

משה גפני: נכון שכל הממשלות התייחסו רע מאוד למערכת, אך מה שקורה בשנה האחרונה – אין לו אח ורע.

משה גפני: הדיון הזה הוא נחוץ, אך צריך להיות דיון הרבה יותר מקיף ורציני, כי אנו עומדים בפני שואה חינוכית.

יוסי כהן: אנו מצטערים מאוד על העיצומים וגם על הקיצוצים.

יוסי כהן: משרד החינוך עשתה מאבק משמעותי למנוע את הקיצוץ האחרון.

יוסי שריד: ה-14.

משה גפני: אגב, היא השיגה בסופו של דבר לא כי הממשלה התייחסה למערכת החינוך, אלא בגלל התייחסות פוליטית בתוך הליכוד.

יוסי כהן: לגבי עיצומי התלמידים; הם לא לומדים כשיש שלג, כשיש שמש, כשיש רעידת אדמה, כשאין כסף לרשויות, כשיש מצוקה למורים על הפנסיה, עכשיו הם לא ילמדו גם בגלל ההליך הזה.

יוסי כהן: זה יכול להיות תקדים מסוכן, מחר הם ישבתו כי המורה לא מוצא חן בעיניהם, מחרתיים כי הבחינה היתה קשה.

יוסי כהן: אני מציע לא לעודד השבתת תלמידים, יש המון דרכי מחאה אחרות.

יוסי כהן: לתלמידים יש אצבע קלה מאוד על השבתה.

יוסי כהן: כל גוף שלא מסתדר לו משהו בדיוק כפי שהוא רצה, משבית את התלמידים.

יוסי כהן: אני מצטער על השבתות התלמידים, אני מקווה שזה לא ימשיך.

יוסי כהן: אני מקווה שהמורים יסתדרו על העניין.

אילן שלגי: מר ארז, לא היית כאן בתחילת הדברים.

אילן שלגי: אמרנו שאנו מודעים למצוקת המורה, בעוד שבועיים נקיים פה יום בנושא מעמד המורה.

אילן שלגי: יחד עם זה, הפגיעה בתלמידים בפעילות החוץ-בית ספרית היא קשה.

אילן שלגי: אנו גם לא מרוצים מהתופעות הנלוות, שתלמידים מרשים לעצמם לנקוט בפעולות שלפחות חלקן עלולות להידרדר, וזה ודאי לא רצוי, חלילה אם נגיע לפגיעות בגוף.

אילן שלגי: אנו יודעים שהיו מגעים ביניכם לאוצר שנפסקו, מן הראוי שיחודשו, אנו שומעים גם שאתם מדברים על שביתה בכלל, זה מאוד מדאיג אותנו.

אילן שלגי: אנו סבורים שלא צריך לתת לדברים להגיע למקום שממנו יהיה קשה לחזור.

אילן שלגי: יכולת לשמוע את זה גם מהדברים של חברי הכנסת שהספקת לשמוע.

יוסי שריד: יש חברי כנסת שחושבים שהמאבק שלכם הוא לגיטימי, שאין לכם ברירה, כי לא מדברים אתכם ברצינות, ומצבכם בכי רע.

אילן שלגי: מצוקת המורים מובנת, כולנו יודעים שכולנו מצפים לשינויים לטובה במערכת החינוך.

אילן שלגי: רק טבעי שגם אנשים מודאגים בשל כך.

אילן שלגי: יחד עם זה אנו מבקשים מכם בשלב הזה להיות מחנכים, מובילים וקונסטרוקטיביים.

רן ארז: חלק מהדברים שאומר נאמרו על-ידי אנשים רבים פה בוועדת החינוך.

רן ארז: בשלוש השנים האחרונות מערכת החינוך קוצצה ביותר מ-3 ורבע מיליארד ש"ח, מפורים 2001 עד פורים 2004 המערכת הזאת קוצצה בעשרות-אלפי שעות רק בחינוך על-יסודי.

רן ארז: ב-1 בספטמבר הקרוב תלמידים בחינוך העל-יסודי יתחילו ללמוד שש שעות פחות בשבוע לעומת פורים 2001.

רן ארז: לכן היום גם מנסים לקדם מעבר לשבוע עבודה של חמישה ימים כדי להסוות ולהסתיר את הקיצוץ העמוק שהיה במערכת החינוך, ומלבישים על זה תיאוריה שרוצים לחזק את הקשרים בין הילדים להורים, אך למעשה זה מסווה של קיצוץ וסף.

רן ארז: הצד השני הוא שבתקופה הזאת ניסינו לקדם את הנושאים שלנו במשא ומתן.

רן ארז: מחודש מאי בשנה שעברה אנו מדברים עם משרד האוצר על הפנסיה שנפגעה.

רן ארז: כדי לסבר את האוזן; מורה BA בשיא הוותק, 35 שנות עבודה, מגיע למשכורת של 7,000 ₪ ברוטו.

רן ארז: בתנאים רגילים הוא מקבל 70% פנסיה, כלומר 4,900 ברוטו, הפנסיה בתנאים הקודמים.

רן ארז: בתנאים החדשים הוא יפסיד כ-1,500 ש"ח בחודש פנסיה.

רן ארז: תחשבו חמש שניות; איך אדם מבוגר יגמור את החודש אפילו ב-3,500 ש"ח נטו?

רן ארז: כשהוא מבוגר הוא צריך תרופות, עזרה וגם מדי פעם בימי הולדת לתת מתנה לנכדים שלו.

רן ארז: 3,500 ₪ נטו בחודש אחרי 35 שנות עבודה זה גזל, פגיעה בקניין שלנו לאחר שכל שנותינו שילמנו עבור הפנסיה הזאת.

רן ארז: היום גוזלים לנו אותה.

רן ארז: אנחנו מנסים לפתור את הבעיה בדרכי נועם.

רן ארז: פנינו בעתירות לבתי משפט, הם עוד לא התחילו לדון עוד מהקיץ בעתירות שלנו.

רן ארז: אנו רואים שמשרד האוצר מתחיל לגלגל את הגזרות בפנסיה.

רן ארז: לא יכולים יותר לשבת, כי כדור השלג הזה תופס גם תאוצה וגם נפח.

רן ארז: כאשר עתירות משפטיות לא נידונות, ובתי המשפט יכולים להישאר לפעמים שנים עד שמקבל פסק דין, והדבר הזה מתגלגל, הגענו למסקנה שחייבים להכריז על סכסוך עבודה ולצאת למאבק.

רן ארז: אנו מחזיקים שני דגלים; דגל אחד הוא פגיעה בתנאי עבודתנו וסיכון עתידנו בתקופת הזקנה שלנו.

רן ארז: זה משגע את המורים, הם לא יכולים להתמסר לעבודתם בכיתה מרוב דאגות.

רן ארז: הצד השני הוא הקיצוצים, יש לנו חובה מצפונית כאנשי מקצוע לזעוק שמערכת החינוך לא מתפקדת יותר, לזעוק כפי שהייתם מצפים ממהנדס שנגמר לו התקציב, שלא יסכים שישימו בגשר שהוא בונה פחות מלט.

רן ארז: לא הייתם מסכימים שאם בבתי החולים ייגמרו התקציבים, שיטפלו בחולים באקמול במקום באנטיביוטיקה.

רן ארז: גם לנו יש חובה מצפונית לומר לכל אזרח: עתיד הילדים שלכם בסכנה, עתידכם אתם, גם אם אין לכם ילדים, בסכנה.

רן ארז: איכות החיים במדינה פוחתת - יותר אלימות בני נוער, יותר סמים, יותר נשירה, יותר שוטטות, פחות הישגים, וכל זה לנגד עינינו.

רן ארז: הטיפול בעצמנו הוא על-ידי קיצוצים נוספים.

רן ארז: יושב-ראש הוועדה, כל שנה אנו מתברכים בכך ששיפרנו את אחוז הזכאים בבגרות בעוד 2.6, אנו מרוצים, טובים, התקדמנו, אנו מתפארים.

רן ארז: ופתאום אנו מסתכלים בראי הגלובלי של אירופה ומשווים את עצמנו אליהם, ורואים שאנו לא כל כך טובים.

רן ארז: אם אנו רוצים להתחרות עם מדינות מערביות ומפותחות, לא בדרך הזאת, שכל הזמן מקצצים, וכל הזמן אחוזי ההצלחה בבגרות משתפרים.

רן ארז: עובדה היא שהיום האוניברסיטאות לא מוכנות להתחשב בבחינות הבגרות, הם חוזרים לפסיכומטרי.

רן ארז: מדוע?

רן ארז: אנו לא יכולים להשלים עם זה כמורים, כאנשי מקצוע חייבים לזעוק ואף להילחם על זה.

רן ארז: אני שומע שכולם אומרים 'אתם צודקים, אנו אתכם, אבל.

רן ארז: ..'.

גילה פינקלשטיין: אני נאבקת יחד אתכם, אבל יש עוד אמצעים.

יוסי שריד: רק סנקציות.

רן ארז: כהערת ביניים למה שאמרה חברת הכנסת פינקלשטיין; יכולנו להשבית את בחינות הבגרות, יכולנו להשבית את הלימודים ואת ההכנה של התלמידים לבחינות הבגרות.

רן ארז: זה עתידם, זה נזק בלתי-הפיך, לכן מצאנו לנכון שהמאבק שלנו צריך להיות בדרך של מניעת הנאה רגעית על-מנת שהתלמידים ומערכת החינוך תוכל לצאת לעתיד טוב יותר.

רן ארז: על גבו של מי נעשה את העיצומים?

רן ארז: על גבו של הנוסע באגד?

רן ארז: כל אדם שעושה עיצומים עושה אותם במקום עבודתו, ומקום עבודתנו הוא בתי ספר.

רן ארז: אנו לא שמחים על זה.

רן ארז: אני לא מתנגד ואף שמח לראות שתלמידים מוחים כאשר כואב להם.

רן ארז: אני מתנגד למעשי ונדליזם של שריפת צמיגים וזריקת חזיזים.

רן ארז: כולנו יודעים מה קורה במגרשי כדורגל, בפאבים.

רן ארז: לכן מי שמעודד את התופעות האלה בסופו של דבר יבנה גולם שיקום על יוצריו.

רן ארז: זה דבר קשה, שאנו עושים, גם כלפי מצפוננו זה קשה, כי אנו חושבים שאם אתה רוצה לחנך לאהבת מולדת, אתה צריך לטייל בה, לחוש אותה, להריח אותה, אך אנו נמצאים פה במצב - אני מצטט מהמקורות - "חלל עליו שבת אחת על-מנת לשמור שבתות הרבה".

רן ארז: אנו היום עושים מאבק קשה כדי שיהיה טוב יותר בעתיד, עתיד מדינת ישראל במזרח התיכון הזה תלוי בהשקעה במשאב האנושי.

רן ארז: לא יכול להיות שבמערכת החינוך מורים אחרי 35 שנות עבודה יקבלו 7,000 ₪ בחודש ברוטו, ייקחו להם את הפנסיה, יפטרו אותם כמו סמרטוטים באישון לילה ערב פסח, וכל מה שעושים, כשכל מה שרוצים התלמידים זה לצאת לטיול שנתי.

רן ארז: הם ייצאו לטיול שנתי ויקבלו אותו, אך כרגע על הפרק דבר הרבה יותר חשוב.

אורי אריאל: חבל על הזמן.

אורי אריאל: תעשו השבתה כללית מיד על הכל.

אורי אריאל: אנו רואים את זה בכל הסקטורים – כולם משתגעים.

אורי אריאל: אני אומר את זה ברצינות, לא בציניות, כדי שיישבו ויגמרו.

אורי אריאל: הכל משתגע פה.

אורי אריאל: למה צריך את זה?

אורי אריאל: יש איזה ניהול משברי, יש אהבה כזאת במדינה.

אורי אריאל: כולנו מבינים מה יקרה – זה יתמשך עד שזה יתפוצץ, אז תהיה השבתה כוללת, אז יישבו ויגמרו.

אורי אריאל: תעשו כינוס חירום.

אורי אריאל: אל תמשכו את זה המון דיונים.

אורי אריאל: תסגרו את זה.

אורי אריאל: תשתדלו בהזדמנות הזאת לפתור עוד כמה בעיות.

אורי אריאל: לתלמידים; כל הכבוד שאתם עירניים.

אורי אריאל: אל תוותרו, אל תעשו אתם השבתות.

אורי אריאל: אתם הרי צדיקים, וצדיקים - מלאכתם נעשית על-ידי אחרים.

אילן שלגי: יוסי כהן, מדוע בפנסיה?

יוסי כהן: העובדים זועמים על משהו שעבר בכנסת.

יוסי כהן: יש הנושא של חוק הפנסיה ויש הנושא של הוראות הממונה על שוק ההון לגבי תקנון אחיד לקרנות הפנסיה.

יוסי כהן: אם נכנסים לעשרה נושאים שהציגו בפנינו, אותם אלה שאתם מציגים כלא-נכונים לנהל משא ומתן, מתוך עשרה נושאים, ארבעה נושאים מוסדרים בטיוטת הסכם מוסדרת עם ארגון המורים, שעל רקע הנושא שצריך לשים ששה נושאים ועוד ארבעה נושאים זה נמצא הכל יחד.

אילן שלגי: אתם ממשיכים לשבת?

יוסי כהן: אתמול ישבנו, ביום חמישי אנו נפגשים שוב.

אילן שלגי: למה ביום חמישי?

אילן שלגי: אתה רואה מה קורה בינתיים.

אילן שלגי: אתה מסכים עם חבר הכנסת אריאל, שאם המורים יודיעו היום על שביתה מחר, תשבו אתם לפני יום חמישי?

אילן שלגי: לא כדאי שכבר עכשיו תקבעו פגישה להיום אחרי הצהרים?

יוסי כהן: אלה נושאים מורכבים.

יוסי כהן: כדי לחזור אל ארגון המורים ולהתייחס לנושא כמו גמול בגרות וקרן הפנסיה, שצריך לעשות חישובים- -

אילן שלגי: שידלקו האורות במשרד האוצר לא רק לפני גזרות, גם כשאתם במשא ומתן.

יוסי שריד: ארבעה נושאים מתוך עשרה זה חסר-משמעות; יש לך עשרה סעיפים?

יוסי שריד: יש עשרת הדברות.

יוסי שריד: נאמר שאגיד שרק "לא תרצח" נשמט שם.

יוסי שריד: מה זה ארבעה?

יוסי שריד: לפעמים נושא אחד הוא כל העולם כולו.

אילן שלגי: אנו רוצים לשמוע על רצון להמשיך במשא ומתן מהיום.

יוסי כהן: יש דברים שכדי לתת עליהם תשובה, יש לעבור תהליך גם חישובי וגם משפטי.

יוסי כהן: זה לא שאני מושיב אדם בחדר – תבצע, ותחזור אליי.

יוסי כהן: זה תהליך מול קרן פנסיה.

יוסי כהן: אני לא מחליט לקרן פנסיה מתי לגמור חישוב של בקשה.

יוסי כהן: באותה מידה יש נושא שהוא משפטי על איזה פרשנות של הסכם, הגישה שלנו לגביו היא חיובי, וככל הנראה, הפתרון הוא חיובי.

יוסי כהן: זה כבר הנושא הששי שאני מתייחס אליו מתוך עשרה.

יוסי כהן: יש שם נושאים שאי-אפשר לפתור אותם, כי אם אשנה לגבי המורים, אצטרך לשנות לכל המשק.

יוסי כהן: אם הכנסת החליטה שמטילים מס על פנסיה מוקדמת, מטילים מס על כולם, ואני לא יכול לשחרר את המורים, כי יש אוניברסליות בעולם המס.

יוסי כהן: זה התביעות של המורים, זה דבר שלא מתקבל על הדעת.

יוסי כהן: המחוקק קבע שיש מס, הם שובתים על החלטה של המחוקק.

יוסי כהן: אני לא אחליט בגלל 40,000 מורים על כל המשק.

יוסי כהן: רק אתמול הסתיים העניין הזה.

יוסי כהן: המשק היה בסכסוך נורא, וזה הסתיים.

יוסי כהן: עם ארגון המורים לא אפתח את כל הנושאים שסגרנו אחרי תהליך קשה מאוד ופשרות.

יוסי כהן: יש נכונות להתקדם, לא נוכל לפתור את כל הבעיות.

יוסי כהן: מתוך עשרה נושאים, ארבעה סגורים.

יוסי כהן: נושא אחד בבדיקה מול קרן הפנסיה, יש לו משמעות כלכלית, ואני לא יודע אם יש מקור תקציבי.

יוסי כהן: בתהליך הזה קראתי אתמול לרן ארז להפסיק את העיצומים, ובעוד חודש ובעוד חודשיים לחזור לתהליך שהוא נמצא היום.

יוסי כהן: לאותם עיצומים הוא יכול לחזור לפני תום השנה.

יוסי כהן: אנו בהחלט מתייחסים ברצינות, אנו מודעים לכל האיומים בארסנל של המורים, ולמרות הניסיון להציג אותנו כלא מתייחסים ברצינות לדברים יש התייחסות מאוד רצינית, לכן יש דברים שיהיה פתרון ויש דברים שלא יהיה פתרון.

ארז פרנקל: מערכת החינוך פיתחה מין שיטה שניתן להשבית אותה, לפגוע בציבור הצרכנים, אך מי שמשבית לא נפגע.

ארז פרנקל: קודם עשו את זה הרשויות.

ארז פרנקל: הם לא יכולים היו לממן שביתה, ולפגוע בעובדים שלהם לאורך זמן.

ארז פרנקל: פה מי לא סובל?

ארז פרנקל: המורים.

יוסי שריד: אתה רצית להשבית פעם את מערכת החינוך?

יוסי שריד: למה אז זה היה בסדר?

ארז פרנקל: כשאני עושה שביתה, אני יודע במי אני פוגע בעצמי.

ארז פרנקל: כשאני עושה שביתה, המורה לא נפגע.

ארז פרנקל: כשהמורה עושה שביתה ופוגע רק בי והוא לא נפגע- -

יוסי שריד: התלמידים נפגעים בכל המקרים.

ארז פרנקל: אנו שולחים את התלמידים לבית הספר כדי שהמורים יחנכו אותם ויתנו להם דוגמה.

ארז פרנקל: היום אנו המדינה אחת הבודדות בעולם שהתלמידים שובתים נגד המורים שלהם, אנו תומכים בזה כי אנו חושבים שמה שהמורים עושים לתלמידים לא נכון, לכן אני חושב שכולנו נעים בכיוון לא נכון במערכת החינוך.

ארז פרנקל: אנו כהורים חושבים שאנו לא רואים יותר מדי השבתות כלליות של הורים במערכת החינוך, כי המורים מצאו שיטה לפגוע במערכת החינוך בלי לפגוע בעצמם לאורך זמן.

ארז פרנקל: אנו כהורים נקעה נפשנו מהגישה הזאת.

ארז פרנקל: מכיוון שהובלתם אותנו לדרך כזאת, אני רוצה להצהיר; אנו נוציא את הטיולים גם בלי המורים, כי הטיולים ממומנים על-ידינו, ההורים.

ארז פרנקל: אני מציע לוועדה לאשר להפחית לכל מורה כסף כחלק מתוכנית הלימודים לטיולים.

ארז פרנקל: אנו נשתדל לסייע בידי התלמידים, כי אנו לא מאמינים בדרך שזה נעשה.

ארז פרנקל: גם אני עובד מדינה, וגם הפנסיה שלי נפגעה.

ארז פרנקל: בדרך שנסעו אתי נציגי התלמידים, אני לא ידעתי להסביר להם, והם בטח לא ידעו להסביר לי, למה המורים שובתים, ובמקצועי אני גם במקרה מתעסק בעניין הכלכלי שאתה נוגע בו.

ארז פרנקל: לכן הבאתם אותנו לדרך לא נכונה.

ארז פרנקל: לא נסכים שלא יהיו טיולים ושלא יהיו סלי תרבות.

ארז פרנקל: אנו נדאג לכל הגורמים הכלכליים שמזדהים עם העיצומים שלכם, לדאוג שהתלמידים יקבלו את מה שמגיע להם בחוק, בכסף שלנו, ברצון של התלמידים, בשיתוף פעולה בינינו למועצת התלמידים ובין כל הגורמים הכלכליים שנפגעים מעיצומים שנעשים על-ידי מורים בלי לפגוע בעצמם.

ארז פרנקל: זה לא יכול להימשך.

ארז פרנקל: אני קורא לכם; בואו נחזור למסלול הנכון.

אביב סלע: אנו מועצת התלמידים.

אביב סלע: אנו מסכימים שהמדינה צריכה להשקיע יותר בחינוך, אך הגענו למחלוקת עם הדרך של המורים.

אביב סלע: זאת דרך לא-אפקטיבית, לא שמעו עליה.

אביב סלע: רק בתחילתה היה אולי סיקור, והיא פוגעת באופן חד.

אביב סלע: מדובר בטיולים, הכנה לצה"ל, הצגות, מוזיאונים, מאבק בסמים ואלכוהול וכו'.

אביב סלע: אנו חושבים שהמאבק של המורים יכול להיות באופן ממוקד, שפחות יפגע בפעילויות החשובות האלה.

אביב סלע: אנו לא מדברים רק על השכלה, אלא חינוך לערכים.

אביב סלע: אם אנו מדברים על הדור של היום, בעוד חמש שנים הוא יהיה אזרח מדינה.

אביב סלע: מפחיד אותי לחשוב שהדור הזה יהיה בלי ערכים וכל מה שיוצא מזה.

אביב סלע: יש כל מיני דרכים - הפגנות, מחר המורים בבית הספר יוצאים ב-11:00 לעצרת בתל-אביב – יש המון דברים לעשות.

אביב סלע: באנו למחות על הדרך של המורים.

אביב סלע: בתור מועצה ארצית רצינו להבהיר לכל הגורמים שאנו לא תומכים באלימות כלשהי.

אביב סלע: באנו נגד כל האלימות של שרפת צמיגים בבאר-שבע.

אביב סלע: עיצומי המורים הם יותר רעים מאשר טובים.

אביב סלע: אנו מסכימים עם מהות המאבק של המורים, לא עם הדרך.

אורי דגול: הדיון הזה הוא בבואה של מה שקורה; כמו שנאמר פה, אל תטפחו את מה שעושים התלמידים, כי הגולם קם על יוצרו.

אורי דגול: מצד שני, כשמישהו אומר משהו שאינו מוצא חן בעיני המורים, יש פה מין עליהום.

אורי דגול: כאיש אכסניות הנוער אני יכול לקנא רק בדבר אחד; על זה שיש פה ארגון מורים שוועדת הכנסת מתכנסת בשבילו, שיכול להשבית את הלימודים כמעט כל שנה.

אורי דגול: אף אחד לא מייצג את שוטף הכלים במצפה רמון, שלומי, שאין לו משכורת.

אורי דגול: אף אחד לא מייצג את שוטף הכלים ואת איש האחזקה ואת השומר בכל המקומות האלה, שערוכים לקבל את התלמידים בבתי הספר, ועליהם הם נסמכים בשלוש השנים האחרונות.

אורי דגול: גם אכסניות הנוער, ואני מרשה לעצמי לדבר גם בשם החברה להגנת הטבע, הגיעו למצב בלתי-אפשרי - בחודש ינואר בלבד ביטלו אצלנו 14,000 הזמנות של טיולי תלמידים.

אורי דגול: זה המשמעות של השביתה.

אורי דגול: אפשר לנהל מאבק, אך מה קורה עם העובדים במקומות אחרים?

אורי דגול: מי דואג להם?

אורי דגול: מי אמור לתת להם את התשובה?

אורי דגול: יושב-ראש ארגון המורים דיבר על המצפון.

אורי דגול: איפה הצד המצפוני באשר לארגונים שעשרות שנים משרתים בנאמנות את מערכת החינוך, עושים הכל למערכת החינוך, ומערכת החינוך בועטת בהם ברגל גסה?

אורי דגול: אני לא בא בטענה אליך או אל חבריך, אני יכול לבוא בטענה לשלושת השחקנים הראשיים במאבק הזה שמנהלים מאבק על גופתם של אנשים ששכרם ירד ב-17% מספטמבר 2000, והפנסיה שלהם נכנסה לאותם הסדרים וכו'.

אורי דגול: אך אין מי שידאג לאנשים האלה.

אורי דגול: וכשאני מדבר עם חבריך ואומר להם לשחרר טיול כזה או אחר מטעמים כאלה ואחרים, לא מוכנים לשמוע.

אורי דגול: זה אוטם לב שרגיש רק לצד אחד.

דן ינוקוביץ: היתה פה התייחסות לכך שידם של התלמידים קלה על ההדק, וזה לא נכון.

דן ינוקוביץ: טיול שנתי של שכבת י"ב שלא ייצא לפועל בתקופה הקרובה, אין מתי להחזיר אותו לתלמידים.

דן ינוקוביץ: ביקשנו מרן ארז להחריג את הנושא של טיולים שנתיים לשכבת י"ב, כי אין להם הזדמנות אחרת לקבל את זה.

דן ינוקוביץ: חוסר-הרגישות שהופגנה על-ידו פוגעת בנו שוב.

דן ינוקוביץ: הוא הזכיר פה חובה מצפונית.

דן ינוקוביץ: איפה החובה המצפונית כאן?

דן ינוקוביץ: הנושא היה מאוד שקט עד שהתעוררו מנהלים של תיכונים, והמאבק הפך רועש.

דן ינוקוביץ: בזכות התלמידים אנו יושבים פה.

דן ינוקוביץ: ההפגנה בצהרים היא חלק מהצעדים האלה.

דן ינוקוביץ: גם השיבושים שהיו ביום ראשון היו לשעה אחת כדי לא לפגוע בנו, רק כדי להעלות את הנושא לסדר היום הציבורי.

גילה גמליאל: אני חושבת שהמאבק פה הוא לא של תלמידים נגד מורים או נגד ארגון ההורים, אני חושבת שיש כאן דיון עקרוני.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה דבר חמור בפני עצמו שמסייגים את העניין של חינוך לערכים.

גילה גמליאל: חלק מאהבת ארץ-ישראל זה הטיולים בבית הספר.

גילה גמליאל: לאחר מכן זה לא בא לידי ביטוי, אחרי השירות הצבאי מרבית הצעירים מוצאים עצמם מטיילים, לצערי, לאו דווקא במדינה, אלא מחוץ לכתליה.

גילה גמליאל: אם נפנים את הדברים האלה כבר בבית הספר, הדברים ייראו אחרת.

גילה גמליאל: נושא מעמד המורה בישראל הוא נושא מאוד כואב.

גילה גמליאל: יחד עם זאת, גם בוועדה הזאת הנושא הזה עולה חדשות לבקרים כדי למצוא לזה מענה.

גילה גמליאל: צריך לבצע רפורמה, להתחיל מהבסיס כדי לזעזע את המערכות על-מנת שמעמד המורה בישראל ישתנה.

גילה גמליאל: יחד עם זאת בטח לא עיצומים מהסוג הזה ולא פגיעה בתלמידים.

גילה גמליאל: תלמידי י"ב היה צריך להיות קו אדום מארגון המורים.

גילה גמליאל: אני חושבת שיש לברך את התלמידים.

גילה גמליאל: אם הם הגיעו למצב של שביתה, הגיעו מים עד נפש בהיבט הזה.

גילה גמליאל: בצד הפרקטי אני ועוד שניים מחברי הכנסת הגשנו הצעה דחופה לסדר היום שתידון מחר במליאת הכנסת בנושא הזה, ואני רוצה לומר לאילן כיושב-ראש הוועדה; אנו כחברי הוועדה צריכים לצאת בקריאה חד-משמעית לארגון המורים שייפסקו העיצומים ושכל נושא תרגום השיפורים במעמד המורה – צריך להפנים שזה דברים שלא קורים תוך יום, בטח לא על-ידי המהלכים האחרונים שמתבצעים.

גילה גמליאל: יש לשבת כאן בוועדה ולהמשיך לקדם את העניין הזה.

גילה גמליאל: בהיבט העקרוני אי-אפשר לצאת נגד המורים בהיבט הזה, כי המאבק כמאבק עקרוני לדמותה של החברה בישראל הוא נכון, אך בין לזה לבין לבוא בצעדים שכולנו יודעים שלא תצא מזה התוצאה המיוחלת – מה הטעם?

גילה גמליאל: גם בהיבט של החינוך וההוראה צריך שהתלמידים שמתבוננים בכל אלה יפנימו בין היתר, והם אומרים את זה, שלמרות שהמאבק נכון וזה אינטרס לאומי, זאת פשוט לא הדרך הנכונה.

גילה גמליאל: תפנימו את העניין הזה ותרדו מהעץ שטיפסתם עליו, כי ממנו לא תצא התשועה.

יואב זאבי: לצערי, אני וארגון המורים מלווים את כל השביתות, כאשר התלמידים מתחלפים.

יואב זאבי: אנו הנפגעים.

יואב זאבי: היינו עדים לשביתה ב-97'-98' שרבים מחבריי לא התאוששו ממנה.

יואב זאבי: לצערי, פספסת את העניין.

יואב זאבי: אם הוויכוח היה על מעמדו של המורה, היינו מתגייסים לעניין הזה.

יואב זאבי: אתה מתווכח על עוד שקל.

יואב זאבי: ב-1 בספטמבר יהיה אותו דבר, ב-1 בספטמבר שעבר היה אותו דבר.

יואב זאבי: הוצאת שביתה בלי ידיים ורגליים, תראה במי פגעת.

יואב זאבי: התלמידים עצמם כועסים.

יואב זאבי: יוסי שריד צדק: הם לא צריכים לכעוס על המורים, הם כבר לא יודעים על מי לכעוס.

יואב זאבי: למה השביתה?

יואב זאבי: הוצאת את כל האוויר מהשביתה הזאת.

יואב זאבי: קל לנו מאוד דווקא בשביתה הזאת, דווקא כי כיוונת את זה לנושא של מוזיאונים, כי אפשר לעשות את זה לבד בשנייה אחת.

יואב זאבי: אנו לא רוצים לשבור את השביתה שלך, אך שים את הדגש שלך על הדבר המרכזי - מעמד המורה.

יואב זאבי: תשבית, אבל תמצא סיפור אחר.

יואב זאבי: עד עכשיו השביתה הזאת עלתה 50 מיליון ש"ח.

אבי פסקל: אחרי שפתחנו בעיצומים חשבנו איך לפגוע מינימום בתלמידים.

אבי פסקל: לנגד עינינו חינוך מדינת ישראל.

אבי פסקל: אנו במשא ומתן עם האוצר מספר שנים.

אבי פסקל: השנה החלטנו סוף-סוף לעשות מעשה, קודם כל חשבנו על התלמידים.

אבי פסקל: הכי קל להשבית את בתי הספר.

אבי פסקל: יש בחינות בגרות.

אבי פסקל: אנו עשינו את זה במינון מאוד נמוך.

אבי פסקל: יש לזה משמעויות.

אילן שלגי: אתם לא מקיימים ישיבות, לא נותנים ציונים.

אילן שלגי: זה בתוך בית הספר.

אבי פסקל: התלמידים לומדים, מתכוננים לבגרות, עכשיו נראה את הדברים סביב; המורים לא יוצאים משטח בית ספר, פתאום קמים להם כל הגופים הכלכליים שמתפרנסים על גב המורים.

אבי פסקל: המורים יוצאים בשעות לא שעות מבתיהם כדי להגיע לאותם תיאטראות, מוזיאונים.

אבי פסקל: מורה בן חמישים עושה טיול של סיירת גולני, והמורים עושים את זה.

אבי פסקל: עשינו את ההחלטה שלנו מול משרד האוצר ולא נגד התלמידים, הכל מתוך מחשבה שהתלמידים ילמדו - מכינים אותם לבגרויות, נותנים להם את כל הערכים בתוך שטח בית ספר.

אבי פסקל: משרד האוצר יישב אתנו ברצינות - נדון אתם אז.

אבי פסקל: עד היום לא דיברו אתנו.

מוטי סמט: ראשית אני רוצה להביע הזדהות עמוקה עם ארגון המורים.

מוטי סמט: מי שהצליח להצית את אש הלהבה היו התלמידים, על זה כל הכבוד, אך עד כאן.

מוטי סמט: מערכת שלא מאפשרת למוריה לצאת בכבוד, לפרוש בכבוד, ואינה קולטת מורים חדשים, נמצאת בנסיגה.

מוטי סמט: אם מדברים על מעמד המורים, יש לפתוח את כל הנושאים.

מוטי סמט: אתה צריך להגיע לחדרי מורים – לראות מה האווירה; חוסר-מוטיבציה- -

אילן שלגי: אני מגיע.

אילן שלגי: לא מספיק, אך אני מגיע.

מוטי סמט: אנו במשא ומתן, לדעתי, זה יגיע למשבר בימים הקרובים.

מוטי סמט: זה לא רק הזדהות מלאה עם ארגון המורים ולא רק כי אנו מכבדים אותם.

מוטי סמט: צריך לחוש מה מורים מרגישים בשיא עבודתם.

מוטי סמט: התיאור של 7,000 ₪ - כולנו יודעים במה מדובר.

מוטי סמט: ראינו כמה מורים בגילאים חמישים-ששים ששוקלים אם לפרוש, ובשיא העייפות דורשים מהם להיות מחדש הצעירים במערכת.

מוטי סמט: עד מתי ולמה?

מוטי סמט: איזה מורה ירצה להיכנס למערכת היום, אם אני פותח את המערכת?

מוטי סמט: על מה אנו מדברים עם נתוני הפרישה בשנים השנייה והשלישית?

מוטי סמט: זאת לא מערכת בנסיגה?

מוטי סמט: כאן הייתי רוצה לראות את הזדהות התלמידים, אך איש לא מסביר את זה, אין זמן להסביר את זה.

גילה פינקלשטיין: אתה לא יכול לצפות מהתלמידים לעשות לך את העבודה.

מוטי סמט: בתי הבכורה היא מחנכת שמינית כאן באזור, בתי הקטנה מסיימת את התיכון.

מוטי סמט: לא פעם אני שומע 'השנה מבחינתנו הסתיימה'.

מוטי סמט: אנו מדברים על ערב פסח, יום העצמאות, יום ירושלים, ל"ג בעומר.

מוטי סמט: לאף אחד לא אכפת – חצי שנת לימודים?

מוטי סמט: ההזדהות היא מלאה עם הארגון.

מוטי סמט: גם אם 10% ייהנו - גם על זה היה מקום שניתן את דעתנו.

מוטי סמט: זה רק הערה לפתור איזו בעיה לתקופה קצרה בלבד.

יאיר סמוכה: במשרד החינוך היו 14 קיצוצים, אף אחד מהם לא פגע בתלמידים.

יאיר סמוכה: קיצצנו בתקנות, עשינו רה-ארגון, פיטרנו אנשים.

יאיר סמוכה: כל בעל תפקיד במשרד החינוך שיצא לפנסיה - משרתו לא אוישה, ותפקידו חולק.

יאיר סמוכה: אני מברך את התלמידים על כך שיש להם יכולת להתארגן ולהביע מחאה.

יאיר סמוכה: זה אומר שבסך הכל בבית הספר נעשית עבודה טובה.

יאיר סמוכה: אסור לכם להשבית לימודים, אתם עוברים על החוק.

יאיר סמוכה: אנא מכם, תחזרו בכם.

יאיר סמוכה: רק ישות משפטית מעוגנת בחוק יכולה להשבית לימודים.

יאיר סמוכה: אני קורא למורים להפסיק את העיצומים, להחריג מייד את תלמידי י"ב, לבי-לבי אתם.

יאיר סמוכה: זה נזק לא-הפיך.

יאיר סמוכה: אם תלמידי י"ב לא ייצאו עכשיו לטיול, הם לא ייצאו לעולם לטיול.

יאיר סמוכה: זה טיול שבו הם יתגבשו וייצרו את הקשרים שאולי באמצעותם ייפגשו במשך ואחרי השירות הצבאי.

יאיר סמוכה: מאבק הוא מאבק, אך יש לבדוק מי משלם את המחיר.

יאיר סמוכה: אני מבקש שלא הם ישלמו את המחיר.

אילן שלגי: הנושא של הפנסיה של המורים שונה מכלל העובדים במשק הציבורי?

אילן שלגי: הדוגמה של 1,500 ש"ח מתוך 4,900 זה חריג?

יוסי כהן: אני לא בתחום הפנסיה ולא בדקתי את הנושא.

יוסי כהן: בכל מה שקשור להשלכות הרפורמה בתחום הפנסיה והשפעות על קבוצות שונות - זה לא נושא שבו אני יכול להתבטא.

סיגל פעיל: ארגון המורים העביר במכתב מסודר למשרד האוצר את הדרישות לגבי הפנסיה.

סיגל פעיל: המכתב הזה הועבר אחרי כמה חודשים של משא ומתן עם משרד האוצר.

סיגל פעיל: אף אחד לא התייחס ברצינות לשיחה, לפנייה בכתב, אפילו לא להליך משפטי לגבי התנאים הכי בסיסיים של עובדי הוראה.

סיגל פעיל: אף פעם משרד החינוך לא קיצץ בשעות לימוד, אפילו אם הטילו עליו גזרות, ואני לא יודעת אם הטילו עליו גזרות כמו השנה.

סיגל פעיל: איפה היו ההורים כשאנו מנהלים משא ומתן עם משרד החינוך - אפילו שם יש תמיהה.

גילה פינקלשטיין: בהיבט הזה אנו מסכימים על הנושאים שעליהם אתם מדברים, אך אתם יוצרים אנטיגוניזם ברגע שאתם משליכים את כל המאבק שלכם על התלמידים.

סיגל פעיל: לגבי ההורים; יש גזרות שפורסמו, והארגון הלך עליהן בעל-פה, בכתב לציבור, אך יש אדישות - ואני יודעת את זה כאמא - של ההורים לגבי העובדה שהשנה פעם ראשונה כל ילדי ישראל לומדים שלוש שעות פחות, ובשנה הבאה פעם שנייה בתולדות מדינת ישראל - שש שעות פחות כל שבוע, כל תלמיד.

סיגל פעיל: פעם ראשונה, למשל, שלתלמידי החינוך המיוחד אין מענה.

סיגל פעיל: זה לא תפקיד התלמידים למחות על הקיצוצים האלה.

סיגל פעיל: הם עושים בסדר, בלי לחלק ציונים.

סיגל פעיל: לגבי הקיצוצים, ההורים צריכים להתקשר לארגון המורים, להסתדרות, ולומר: בואו יחד ניאבק.

סיגל פעיל: למה בכלל צריך להיאבק?

סיגל פעיל: אם היתה אוזן קשבת, אם היתה תרבות של שיחה.

סיגל פעיל: שבו אתנו למשא ומתן, זה הכל.

סיגל פעיל: תשוחחו אתנו לפני הגזרות.

סיגל פעיל: גילה, אמרת: לא כך.

סיגל פעיל: איך כן?

סיגל פעיל: אומרים פה עמיתיך שאיך להחריף החרפה הרבה יותר גרועה על גב כל אחד ואחד מאלה שנהנים או לא ממערכת החינוך.

סיגל פעיל: זה הפתרון היחיד שעד עכשיו מישהו שם פה על השולחן.

סיגל פעיל: לצערנו הרב, במדינת ישראל 2004 אין דרך אחת, ואפילו לא חצי דרך אחרת, אלא הדרך הזאת.

סיגל פעיל: לעניין הפנסיה; הגענו למשרד האוצר אתמול, הדבר הראשון שהבהיל אותם זה התלמידים.

סיגל פעיל: המורים בעיצומים כבר יותר מחודש.

סיגל פעיל: ברגע שקראו לנו למשא ומתן, באנו.

סיגל פעיל: כשבאנו למשא ומתן אתמול גילינו שלמרות הבהלה הכללית לא התקדמנו חצי סנטימטר מלפני חודש וחצי.

סיגל פעיל: לפני חודש וחצי אמרנו שזה לא מה שהסכמנו עליו, יש לנו אפילו הצעות לפתרון.

סיגל פעיל: עד עכשיו, חודש וחצי, אף אחד לא צפצף, עד שהתלמידים הלכו לתקשורת.

סיגל פעיל: אתמול קראו לנו, באנו מייד.

סיגל פעיל: הסבירו לנו את הקשיים.

אילן שלגי: אני סבור שגם משרד האוצר מראה יותר נכונות – לא כי התלמידים הלכו לתקשורת.

אילן שלגי: אני משבח את מועצת התלמידים שלקחה מנהיגות ועושה את הדברים באופן מבוקר, אך יש תלמידים שהתחילו לבד לקחת את הדברים לידיהם.

אילן שלגי: זה מתחיל בדבר נחמד, וזה גולש.

אילן שלגי: כבר היה מקרה של הבערת צמיגים והשלכת אבנים, ולא עלינו, תלמיד ייפגע.

אילן שלגי: אסור שזה יקרה.

אילן שלגי: גם משרד האוצר מבין שפה צריך לעשות משהו.

רוני נעמן: אני לא רוצה להיכנס למבוך של השבתה או לא, למען הגילוי הנאות, אני גם חבר בארגון המורים.

רוני נעמן: מבחינת הבגרות של הילדים, ההורים והמורים שנושאים באחריות בטיול, וכל האחריות בכל הטיול מוטלת אך ורק לפתחו של הורה, נכון יותר לפתחו של מנהל בית הספר, אם הוא נמצא או לא, חזרו לממדים שלפני האינתיפאדה.

רוני נעמן: זה הקו שאנו צריכים להמשיך בו גם עכשיו.

רוני נעמן: יש פה בעיה עקרונית, ואמרה את זה חברת הכנסת פינקלשטיין שרק בשנה שעברה היתה מנהלת בית ספר.

רוני נעמן: טיול במוזיאון הוא לא חינוך פורמלי?

רוני נעמן: אם זה לא חינוך פורמלי, למה זה בתוך מערכת החינוך?

רוני נעמן: הטיול היה תמיד בתוך האג'נדה החינוכית, מאז ומתמיד היללו אותו, בין אם כהכנה לסיירת, ובין אם בנושא של המורשת, אהבת הארץ וכל מה שקשור בזה.

אילן שלגי: מה עמדתכם לאפשרות שיתארגנו טיולים בלי מורים?

אילן שלגי: עד כמה יש בזה בעייתיות?

רוני נעמן: לא קיבלתי שום מסר מהנהלת המשרד, אומר דעתי.

רוני נעמן: ברגע שהטיול לא מדיד ולא מתוגמל למורים, לא לרכזים – יש רכזים שעושים עבודה קשה, הם לא מתוגמלים, וגם לא התלמידים, כך מתייחסים אליו, כלומר אפשר לוותר עליו.

רוני נעמן: אם הטיול היה חלק מלימודי האזרחות, חלק מתולדות עם ישראל – יכול להיות שגם אז ההתייחסות אליו תהיה אחרת.

רוני נעמן: הבעיה השלישית הא בעיית המימון – כל אחד בעתו מממן את הטיול של ילדיו.

רוני נעמן: אם מערכת החינוך ומדינת ישראל חושבת שזה דבר חשוב, איכותי, ערכי, היא צריכה למצוא את הכספים.

רוני נעמן: זה סדר גודל של מיליארד ₪.

אילן שלגי: אנו היינו פעם יחד בוועד הורים, עשינו פעם עבודה מאומצת בוועד הורים מסוים.

אילן שלגי: הנושא של תשלומי הורים הוא, לטעמי, שערורייתי.

אילן שלגי: השבוע הנחתי על שולחן הכנסת הצעה לביטול תשלומי הורים.

אילן שלגי: גם חברת הכנסת גמליאל חתומה עליה.

אילן שלגי: זה הרבה כסף, זה צריך ליפול על כלל אזרחי המדינה פלי מס פרוגרסיבי - מי שמשלם מסים, ישלם.

אילן שלגי: מי שלא משלם מסים, יהיה פטור.

אילן שלגי: העלאה של דמי הביטוח הלאומי בשני פרומיל או תוספת מסוימת לארנונה לפי אזור המגורים וגודל הדירה ייתן פתרון הוגן לעניין הזה.

אילן שלגי: אך זה לא הנושא שלנו היום.

רוני נעמן: אני רוצה להגן על הטיול, זה תפקידי.

רוני נעמן: בשבוע שעבר נפגשתי עם כל מנהלי בתי הספר בכרמיאל.

רוני נעמן: הם אמרו: קיצצנו מכל הטיולים הארוכים ליומיים, לא יותר, חלק גדול מהטיולים בוטלו בכלל, כי אין כסף.

רוני נעמן: בתי הספר לא יכולים לגייס את הכסף.

רוני נעמן: אותו דבר באילת – מנהלי בתי הספר באו אליי.

רוני נעמן: היום מתוכננים באילת 26 טיולים, 16 מכל הטיולים של בתי הספר התיכוניים בוטלו.

אילן שלגי: מה דעתך על המצב שבו ייצאו טיולים בלי מורים?

יאיר סמוכה: אין ערך לטיול ללא מורה.

אילן שלגי: אני מצטרף לדעתך, אני סבור שחשוב שהמורה יהיה עם תלמידיו גם לצורך הגיבוש וההיכרות, גם לצורך ההדרכה.

אילן שלגי: המורה הוא היחיד שמכיר את כל התלמידים.

אילן שלגי: גם כשנוסעים מדריכים מקצועיים והורים מתנדבים, הם לא מכירים את הבעיה המסוימת האישית של התלמיד.

אילן שלגי: חשוב מאוד שהמורה שמכיר את כל התלמידים יהיה שם.

יאיר סמוכה: אני לא יודע, אם חלילה יקרה אסון, מי יהיה אחראי.

יאיר סמוכה: היו זהירים.

רן ארז: אף אחד מאתנו לא אוהב את המאבק הזה.

רן ארז: בכל מאבק אין מנצחים ומנוצחים, יש רק נפגעים.

רן ארז: יצאנו למאבק הזה מתוך ראייה – כמו שהורה רואה את ילדו הקטן חולה, ורוצה לעשות לו זריקה, הילד ודאי לא רוצה לעשות את הזריקה, וההורה בכל זאת עושה לו את הזריקה, כי הדבר הזה נעשה לטובתו, גם אם הוא לא אוהב זאת.

רן ארז: אנו עושים כרגע למען מערכת החינוך ולמען התלמידים, אולי לא אלה שעכשיו בי"ב.

רן ארז: אני משוכנע שתלמידי י"ב השנה, אלה שבאמת רוצים לטייל ולא רק לכייף באילת, אם העיצומים האלה ייפסקו בימים הקרובים כתוצאה מהתקדמות עם משרד האוצר, ודאי יוכלו ליהנות.

רן ארז: אם לא, אני יכול להצטער, אך יידעו שהם תרמו תרומה רצינית עבור הדורות שבאים אחריהם.

רן ארז: אתם כמועצת התלמידים נבחרתם על-ידי כל תלמידי ישראל גם לדאוג לאלה שיבואו אחריכם.

גילה גמליאל: דוגמת החיסון לא תקפה, היא מטפלת בילד עצמו.

רן ארז: אני משוכנע שכשתתגייסו תטיילו במקומות שבטיול הבית ספרי לא תגיעו אליהם.

רן ארז: אפשר לאהוב את מדינת ישראל גם אם פעם אחת לא יוצאים לטיול.

רן ארז: את המאבק שלנו לא נפסיק, ואולי אף נחריף אותו, אם יהיה צורך בכך, כפי שאתם מתפללים שנחריף עד השבתה שלמה.

רן ארז: אולי הקדוש ברוך הוא ייענה לתפילותיכם.

רן ארז: נחריף את המאבק אם נראה שאין התקדמות עם משרד האוצר - לא בעניין הפנסיה ולא בעניין קיצוצי שעות לימוד במערכת החינוך.

אילן שלגי: אני מציע לחברתי חברת הוועדה שנסכם כך; ועדת החינוך והתרבות קוראת לארגון המורים לחדול מהעיצומים הפוגעים במערכת החינוך, בתלמידים ובעובדים אחרים במשק.

אילן שלגי: הוועדה קוראת למשרד האוצר לקיים משא ומתן רצוף עם ארגון המורים העל-יסודיים החל מהיום בניסיון להגיע לפתרון סביר של המחלוקות.

אילן שלגי: הוועדה קוראת לתלמידים למתן את מחאתם ולבצעה באופן מבוקר ובאמצעות מועצת התלמידים בלבד.

אילן שלגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך והתרבות לעשות כל מאמץ בשיתוף כל הגורמים להחזיר את מערכת החינוך לפעילות במתכונת מלאה.

יעל פרבר: עכשיו דיברתי עם המנכ"לית, היא אמרה שהיא מתנגדת בכל תוקף שייצאו טיולים ללא מורים.

אילן שלגי: זה נרשם, זה לא חלק מההחלטות.

אילן שלגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.