ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 149, 2004-01-22 00:00

אילן שלגי: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב אדוני ראש העיר, בוקר טוב אדוני המנכ"ל, הסמנכ"לים, מנהלת בית-הספר הגב' טינה ולדמן, מורים, נציגי תלמידים, מפקח משרד החינוך.

אילן שלגי: ראשית, אנחנו באמת שמחים להיות פה, אנחנו מתנצלים על שני דברים - אחד, שלא באו איתנו חברי ועדה נוספים, ושנית, שאיחרנו ברבע שעה.

אילן שלגי: נמצאים אתי מנהלת הוועדה, הגב' יהודית גידלי, והעוזר שלי גיא בן-גל.

אילן שלגי: אנחנו באמת שמחים להיות פה, אנחנו בקשר עם רשת אורט כבר קרוב לשנה מאז תחילת התפקוד שלנו כוועדת חינוך, ואנחנו מזמן הבענו רצון לבוא ולבקר, ואנחנו בטוחים שמחכה לנו יום מרתק.

אילן שלגי: אנחנו בביקור שהוא גם דיון של ועדת החינוך והתרבות, כך שהדברים מוקלטים, נרשמים, ואתם תוכלו לראות את עיקרי הדברים באתר האינטרנט של הכנסת.

טינה ולדמן: עזריה, תלמיד שלנו בכיתה י"ב, ינגן לכם קטע על טוּבּה, גנדי מלווה אותו, בצלאל מנהל הקונסרבטוריון לידו.

טינה ולדמן: בבקשה.

טינה ולדמן: (קטע נגינה)

אילן שלגי: כל הכבוד.

טינה ולדמן: חלק מתלמידי הלהקה שלנו ישירו - אורטל, יעל, נדב, עדי ונוי.

טינה ולדמן: (קטע שירה)

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: גרמתם לנו להתחיל את היום בהתרגשות.

טינה ולדמן: כבוד ראש העיר, מר יצחק מירון, בבקשה.

יצחק מירון: אנחנו מקדמים בברכה את ועדת הכנסת, את חבר הכנסת שלגי, ושמחים שהגעתם ולו גם בהרכב מצומצם.

יצחק מירון: אבל אין לנו שום ספק שהביקור הזה יהיה לטובת שני הצדדים - אתם תכירו קצת טוב יותר את מה שנעשה ברשת אורט, אולי קצת בעפולה, ואנחנו כמובן נוכל לשמוע מכם כמה דברים איך אתם רואים את הדברים מאותו כמעט "מגדל שן" בכנסת.

יצחק מירון: הייתי מבקש לפתוח בכמה מילים על עפולה עצמה, לפני שאנחנו מגיעים לבית הספר שהוא מהחשובים בעיר.

יצחק מירון: העיר מונה כ-42,000 תושבים, שליש מהתושבים שלנו הם עולים חדשים שרובם הגיעו מברית המועצות לשעבר, ויש לנו גם מגזר לא קטן, כ-10% מתושבי העיר, הם מאתיופיה.

יצחק מירון: זה אחד מהדברים שמייחדים את העיר.

יצחק מירון: טופוגרפית העיר מחולקת לשני חלקים, החלק ההיסטורי שכמחצית מהתושבים גרים בו, מה שאנחנו קוראים העיר התחתית, ואנחנו נמצאים עכשיו בשכונת עפולה עלית שצמודה לגבעת המורה, בערך מחצית מהאוכלוסייה מתגוררת בחלק הזה.

יצחק מירון: החתך הסוציו-אקונומי של העיר הוא 5, אנחנו נמצאים באשכול 5, משהו ממוצע ויחסית לפריפריה הוא לא גבוה במיוחד אבל הוא גם לא מהנמוכים.

יצחק מירון: העיר היא בעלת אופי של מרכז אורבני להתיישבות יחסית גדולה באזור; הרבה מאוד מהקיבוצים, מהמושבים, מהכפרים הערביים, מהיישובים הקהילתיים, מגיעים לעיר לצרכים שונים, החל מעריכת קניות, קבלת שירותים שונים וגם לעבוד.

יצחק מירון: העיר די מגוונת מבחינת מקורות התעסוקה שלה, יש לנו שני אזורי תעשייה ממש בעיר ועוד אזור תעשייה משותף לנו ולמועצה אזורית יזרעאל שגובלת איתנו.

יצחק מירון: יש בהם כ-65 מפעלים, במסגרתם מועסקים כ-7,000 עובדים.

יצחק מירון: יש לנו בית חולים מרכזי, בית חולים העמק, שנמצא כאן בעיר ומשרת כמובן לא רק את תושבי העיר, יש בו כ-450 מיטות, משרת כ-350 אלף תושבים מכל האזור.

יצחק מירון: מה שמייחד אותו שהוא אחד מהמעסיקים הגדולים כאן באזור, הוא מעסיק כ-1,800 עובדים.

יצחק מירון: מעבר לזה, יש לנו כאן עוד משרדים ממשלתיים שנותנים שירות, לא רק לתושבי העיר אלא לכל האזור.

יצחק מירון: אנחנו בעיר משקיעים ומייחסים חשיבות רבה מאוד לנושא החינוך.

יצחק מירון: מעבר לגופו של עניין, שהוא חשוב כשלעצמו, אנחנו רואים בחינוך וברמת מערכת החינוך מפתח לעתידה של העיר במובן הזה שלדעתנו אפילו יותר מתעסוקה, רמת מערכת החינוך קובעת היכן אדם יבחר את מקום מגוריו.

יצחק מירון: כי לעבוד הוא אולי ייסע חצי שעה או שעה, אבל הוא יגור במקום שבו ילדיו יוכלו לקבל חינוך טוב.

יצחק מירון: זה מקור למשוך גם אוכלוסייה טובה, וכמובן שכל רשות מקומית - אחד מיעדיה הוא להעלות את רמת האוכלוסייה המתגוררת בה, ולגרום לכך שאוכלוסייה חזקה תגיע לאזור.

יצחק מירון: גם מהזווית הזאת אנחנו מייחסים חשיבות גדולה לחינוך, ולצורך זאת אנחנו גם משקיעים הרבה מאוד משאבים, הן כספיים, הן אנושיים, הן ברמת תשומת הלב, שהם מעבר למה שאנחנו מקבלים מהמדינה, מעבר לתקציבים והמשאבים הבסיסיים, שכפי שאנחנו שומעים לצערנו הולכים ומתמעטים, וזאת לא השנה הראשונה שהתקציבים האלה הולכים ומתמעטים.

יצחק מירון: אנחנו עושים את זה הן באמצעות המקורות העצמיים שלנו, שגם הם לא מי יודע מה גדולים, אבל זה נמצא בראש סולם העדיפויות שלנו.

יצחק מירון: יש כ-10,000 תלמידים במערכת החינוך בעפולה, עשרה בתי-ספר יסודיים והשאר מתחלקים בין חטיבות הביניים והחטיבות העליונות.

יצחק מירון: מכאן אנחנו מגיעים לאכסניה שמארחת אותנו כאן, בית-ספר אורט.

יצחק מירון: הרשת היא ותיקה מאוד והיא פעילה כמעט מאז קודם המדינה בעפולה, אני חושב.

יצחק מירון: אני עצמי יליד עפולה.

יצחק מירון: למדתי אמנם לא בבית-הספר הזה, אולי אחת הסיבות היתה שבעבר הוא נחשב לבית-ספר שהוא לא מבתי-הספר המובילים בעיר, אבל הוא עבר שינוי דרמטי בשנים האחרונות והפך להיות ספינת הדגל.

יצחק מירון: שמעתי שדיברו על חלון ראווה, אין שום ספק בכך, שלא תתרשמו שכך נראים כל בתי-הספר שלנו.

יצחק מירון: קודם כל בצד הפיזי; דבר אחד, לא עשו לכם הצגה, בית-הספר נראה כך תמיד, כל הזמן, וזה כמובן בגלל ההקפדה היתרה וגם בגלל שמדובר פה במבנה יחסית חדש והוא מתוחזק מאוד יפה.

יצחק מירון: אבל צריכים להגיד שבית-הספר הזה הוא אכן ספינת הדגל שלנו כאן בעיר עפולה, בכמה מובנים.

יצחק מירון: המובן הראשון, אבל לא הראשון בחשיבותו, הוא שכמחצית מתלמידי בתי-הספר התיכוניים לומדים בבית-הספר הזה.

יצחק מירון: יש לנו עוד שלושה או ארבעה בתי-ספר תיכוניים שחלקם הם אולפנא לבנות וישיבה תיכונית, אבל גם בממלכתי הרגיל יש לנו עוד בתי-ספר, אבל 50% מהתלמידים לומדים כאן.

יצחק מירון: הדבר החשוב יותר הוא רמת הלימודים כאן, רמת ההוראה כאן.

יצחק מירון: בית-הספר הזה, מזה מספר שנים, מוביל בצורה משמעותית בהישגים הלימודיים של התלמידים שלו ומהווה סמן ימני גם בהיבט הזה, אבל הייתי אומר בעוד מובנים לא מעטים.

יצחק מירון: זה נעשה קודם כל על-ידי האנשים שעובדים כאן - יש פה את טינה, המנהלת שלשמחתנו התבשרנו שהיא נבחרה על-ידי הרשת כמנהלת מצטיינת.

יצחק מירון: אנחנו לא מופתעים, אולי זה הפתיע את הרשת, אבל אנחנו גאים בכך.

יצחק מירון: אני חושב שלא רק זה, מדובר פה בשילוב יחסית נדיר במקומותינו של רשת תומכת בצורה בלתי רגילה.

יצחק מירון: אולי אין לי יחסית הרבה ניסיון כראש עיר, ואין לי גם ניסיון עם הרבה רשתות חינוך, אבל אני בא במגע, במסגרת תפקידי, עם גופים חיצוניים כאלה ואחרים, ואני חושב באמת - לא אומרים שבחם של אנשים בפניהם, אבל אולי זאת ההזדמנות הנכונה להגיד את זה גם בפניהם וגם באוזניכם - שאנחנו נהנים מהמקצועיות, מהפתיחות, משיתוף הפעולה הבלתי רגיל בין עיריית עפולה לבין הרשת, שבאה לידי ביטוי במה שנעשה פה בעיר.

יצחק מירון: אל ייקל הדבר בעינינו, אנחנו יודעים שבעניינים האלה לפעמים יש הרבה מאוד חיכוכים ברמה של אגו, ברמה של דעתנות כזאת או אחרת; אנחנו בעיריית עפולה בנושא חינוך דעתנים לא קטנים, ואנחנו חושבים שאנחנו יודעים מה אנחנו רוצים, ואנחנו לפעמים מתערבים גם במשרד החינוך וגם ברשת, אבל לשמחתנו אנחנו מוצאים גם במשרד, אבל בעיקר ברשת אורט שיתוף פעולה ופתיחות, שאני חושב שבאים לידי ביטוי בין היתר בישיבה שעשינו ממש לפני מספר ימים עם המנכ"ל, צביקה פלג.

יצחק מירון: עצם העובדה שאני כראש עיר מכיר את כל אנשי אורט שיושבים פה, זה דבר שאי אפשר לזלזל בו.

יצחק מירון: ברמה האישית זה מעיד על שיתוף הפעולה, מעיד על המעורבות, ואני באמת יכול לברך על כך.

יצחק מירון: אמרתי שאנחנו מאוד גאים במה שנעשה פה בבית-הספר, אנחנו מנסים לסייע ולהיות מעורבים גם בהמשך, ואני מקווה שנצליח להביא את כל מערכת החינוך שלנו לרמת הניהול כפי שנעשית כאן בבית הספר.

יצחק מירון: מכם - מהכנסת, מהממשלה - אנחנו מקווים שאכן תצליחו להעביר את המסר שנושא החינוך לא רק כסיסמה, יש לנו הרגשה שכולם מדברים גבוהה-גבוהה בנושא החינוך, לא תמצא מי שיגיד שזה פחות חשוב אפילו מנושאים כמעט סנטימנטליים כמו רווחה או כמו תעסוקה, אבל לא כולם עושים לדעתי מספיק בעניין הזה.

יצחק מירון: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולבקש מכם לפעול לכך שאם אנחנו מקצצים בדברים אחרים, בתחום הזה של החינוך לראות איך הקיצוצים יהיו הנמוכים ביותר שאפשר, ובמקביל לפעול לכך ששיתוף הפעולה בין משרד החינוך, בין הממשלה, לבין גופים מתערבים מתמקצעים כמו רשת אורט, ילך ויעמיק לטובת כולם.

יצחק מירון: אני מקווה שיהיה לנו הכבוד לארח אותך ולארח עוד חברי כנסת גם בעיר עפולה, על מנת להציג בפניכם עוד היבטים של העיר ועוד דברים שאנחנו מתמודדים איתם, שהם לא קלים.

יצחק מירון: אני לא רוצה להגיד לכם מה המצב ברשויות המקומיות בימים אלה, אבל היום באתם לראות את הדברים היפים, ויש הרבה דברים יפים גם במקומות שהם לא בין גדרה לחדרה.

יצחק מירון: אולי החיים האמיתיים הם דווקא כאן, על כל ההיבטים שלהם - הקליטה, הרווחה, הביטחון והתמודדות עם אוכלוסיות שהן הממוצע האמיתי של מה שקורה פה - וטוב שאתם מגיעים לכאן.

יצחק מירון: יש לנו עוד כמה דברים יפים להראות, אני אשמח מאוד אם אתם תתפנו ותגיעו על מנת לראות דברים נוספים שיש פה בעיר עפולה.

יצחק מירון: אני שוב רוצה להודות לרשת אורט ולצביקה ולכל אנשי הצוות שלו על שיתוף הפעולה, ואני מאמין שאנחנו נמשיך לקיים אותו לטובת כולנו.

יצחק מירון: תודה.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: אני רק רוצה לומר לך, יצחק, שאנחנו רואים את תפקידנו גם להיות מחוברים לשטח.

אילן שלגי: להכיר את השטח, לנסוע, כדי שלא נהיה מגדל שן.

אילן שלגי: אנחנו יודעים שלא כל החשוב במדינה נעשה בין גדרה לחדרה, להיפך, אני חושב שהצפון, הגליל, והנגב הם האזורים שאנחנו צריכים לתת להם תשומת לב מירבית, ואנחנו משתדלים ומרבים לנסוע.

אילן שלגי: רק בשבוע שעבר היינו פה בצפון בסכנין ועיבלין, אנחנו כל שבוע לפחות יום אחד מחוץ לכנסת.

טינה ולדמן: צבי פלג, מנכ"ל רשת אורט, בבקשה.

צבי פלג: בוקר טוב, ידידי חבר הכנסת אילן שלגי.

צבי פלג: אני יכול לומר ידידי, כי באמת מהתקופה שאילן נכנס להיות יושב-ראש ועדת החינוך אנחנו מרגישים בני בית בוועדת החינוך ומביעים את עמדתנו לא אחת מעל בימה זאת.

צבי פלג: אני מקדם בברכה את מנהלת הוועדה, יהודית, את עוזרו האישי של אילן.

צבי פלג: אני מקדם בברכה את איציק מירון, אני מודה לו על המילים החמות.

צבי פלג: שלא תחשוב שזה היה מאז ומתמיד, היתה לי פגישה לפני שנה וחצי עם עיריית עפולה, שהיתה פגישה די טעונה.

יצחק מירון: על רקע ענייני.

צבי פלג: בהחלט.

צבי פלג: אני שמח שבמהלך השנה וחצי האחרונות אנחנו ביחסים טובים, ואני באמת מודה לאיציק ולצוות שלו.

צבי פלג: אני מודה לטינה ולצוות בית-הספר הזה, כי זאת בהחלט בבואה של רשת אורט.

צבי פלג: מהי רשת אורט?

צבי פלג: כשאני התמניתי לפני שנתיים למנכ"ל הרשת - ואני ותיק מאוד ברשת, אני גם בוגר הרשת - אחת השאלות שהצבתי היתה מה הייחודיות של רשת אורט ובשביל מה מדינת ישראל צריכה בכלל את רשת אורט.

צבי פלג: יש רשויות מקומיות שעושות חינוך, ויש גורמים ממשלתיים שעושים חינוך, בשביל מה רשת אורט צריכה להתמודד עם זה.

צבי פלג: כשניסינו לזהות מה מייחד את רשת אורט בעשייה החינוכית משאר גורמי החינוך, הלכנו לשני דגלים, וזה האני מאמין של אורט.

צבי פלג: הדגל מצד ימין הוא ערכים, הקדמנו אותם להישגים.

צבי פלג: שלא ייקל הדבר בעיניכם, כשהתחלתי להופיע בפני ראשי רשויות ודיברתי על ערכים, המילה השנייה היתה: קודם כל כמה זכאויות לבגרות יש, כמה תלמידים נושרים.

צבי פלג: כל המילים האלה חשובות מאוד, אבל באנו ואמרנו שאם אנחנו רוצים חוסן חברתי במדינת ישראל, צריכים לתת דגשים לערכים.

צבי פלג: ערכים מבחינת אורט ישראל זה לא סיסמה, תראו את זה בהמשך גם כאן וגם בבית-הספר הנוסף שנבקר בו, ערכים זה תנועת נוער אורטית שהקמנו בשנתיים האחרונות, שהיא תנועה א-פוליטית כאשר רשת אורט היא א-פוליטית, שמשרתים בה היום אלפי בני נוער מרשת אורט ישראל, שבאים ואומרים: אנחנו לא צריכים לשאול רק מה אנחנו מקבלים מהממשלה, מה מקבלים מהרשות, מה מקבלים מההורים, אלא אנחנו גם שואלים כל בוקר מה אנחנו נותנים, מה אנחנו תורמים לקהילה, מה אנחנו תורמים למדינה.

צבי פלג: כששמנו את סדר העדיפויות הזה בפני מנהלי בתי ספר, בפני הנהלות בתי ספר, לכם אני אומר שבתחילת הדרך הסתכלו אלינו בצורה די משונה.

צבי פלג: היום אחרי שנתיים אני יכול לבוא ולומר שאין ראש רשות שלא מחבק אותנו בעשייה הקהילתית של רשת אורט, שהיא בהרבה מאוד נושאים - תקבלו רק על קצה המזלג מספר נושאים שהם שגרתיים, שאני יכול לציין שהיום מאפיינים את הרשת.

צבי פלג: הדגל השני הוא מדע וטכנולוגיה.

צבי פלג: ההיסטוריה חשובה, הספרות חשובה, התנ"ך חשוב, הכל חשוב.

צבי פלג: מדינת ישראל שואפת להגיע אי פעם לעצמאות כלכלית אמיתית זה אך ורק במידה ותצליח לאתגר את תלמידיה לבחור במדע וטכנולוגיה.

צבי פלג: הראש היהודי הוא יהיה המשאב העיקרי של מדינת ישראל - כפי שהיה בעבר, כך בעתיד.

צבי פלג: ככל שנאתגר יותר בני נוער ונעזור להם לעבור את המחסומים ולא לפחד מהמתימטיקה ומהפיזיקה ומהאנגלית ומהאלקטרוניקה, כך מדינת ישראל תהיה עם יכולת עצמאית כלכלית טובה יותר.

צבי פלג: אלה למעשה שני הדגלים אותם אנחנו נושאים.

צבי פלג: מהי רשת אורט של היום?

צבי פלג: רשת אורט של היום מתעסקת בכל רבדי האוכלוסייה, היא פועלת מירוחם בדרום ועד מעלות בית שאן וחצור בצפון, דרך 159 מוסדות חינוך.

צבי פלג: כשאני בא ומציין 159 מוסדות חינוך, יש לנו בית-ספר יסודי אחד בחצור, יש לנו חטיבות ביניים, חטיבות עליונות, מכללות לטכנאים והנדסאים צעירים, טכנאים והנדסאים מבוגרים, מכללה אקדמית אחת.

צבי פלג: בסך-הכל מעסיקים 7,000 עובדים שהם עובדי רשת אורט, 93,000 לומדים יהודים, ערבים, דרוזים, בדואים, חילונים ודתיים.

צבי פלג: אני יכול לומר בשמחה השנה גם בדואים, כי קלטנו השנה את בית-הספר הראשון בסלאמה שהוא יישוב בדואי.

צבי פלג: השנה קלטנו שלושה בתי-ספר ממגזר המיעוטים - אורט המקיף הערבי בעכו, שהוא בית-ספר גדול, סג'ור, בית-ספר דרוזי, ובית-הספר הבדואי בסלאמה.

צבי פלג: השנה נקלוט בית-ספר חדש במעלה אדומים, שהוא יהיה בית-ספר טכנולוגיות החלל והתעופה.

צבי פלג: זה בית-ספר מאוד מתקדם במעלה אדומים למקצועות החלל והתעופה, עם תלמידים ממש מצטיינים.

צבי פלג: נפתחו שם חמש יחידות פיזיקה, מתימטיקה, אנגלית ואלקטרוניקה.

צבי פלג: תקציב הרשת הוא מיליארד שקלים, ואני אומַר דבר שהוא לא פופולרי היום.

צבי פלג: אנחנו קוראים על משבר הרשויות, אנחנו קוראים על משבר של ארגונים מלכ"ריים, ואנחנו ארגון ציבורי מלכ"רי.

צבי פלג: לא נעים לי לבוא ולומר - נעים ולא נעים - שאתמול בישיבת הדירקטוריון של רשת אורט פירסמנו את המאזן האחרון שלנו של תשס"ג ב-31.8.2003, על מחזור של מיליארד שקלים בשנה.

צבי פלג: אנחנו באפס שקלים, אנחנו מעולם לא עיכבנו שכר של עובד ביום אחד, אנחנו לא חייבים לשום קופה לתנאים סוציאליים של עובדים כי אנחנו יודעים שה-7,000 האלה הם המשאב האנושי היחיד שיש לנו.

צבי פלג: אני חוזר ואומר - אני לא מכיר מוסדות ציבוריים גדולים במדינת ישראל בסדר גודל של אורט שיכולים לבוא בבוקר זה ולומר: רבותיי, אנחנו מאוזנים.

צבי פלג: אנחנו מאוזנים כי תשמעו בהמשך מה דרך התפקוד של רשת אורט, מה דרך המחשוב התפעולי של רשת אורט, וכיצד אנחנו מבינים שצריך לחסוך במטה ולא לגעת בשדה.

צבי פלג: אני אומר כבר עכשיו, לפני שנתיים כשקיבלתי את התפקיד, הרשת היתה בכמעט 100 מיליון שקל גירעון.

צבי פלג: היו שתי אפשרויות - או לקצץ בשדה או לקצץ במטה.

צבי פלג: יושבים כאן חבריי למטה ויודעים שקיצצתי בשליש מהמטה, שזה אומר 25 מיליון שקלים קיצצתי רק במטה.

צבי פלג: פיטרתי אנשים טובים ויקרים, אבל עשיתי הכל על מנת לא לפגוע לא במחקר ובפיתוח ולא בשדה.

צבי פלג: הדובדבן שלנו הוא המחקר והפיתוח, כמה שיותר שעות יגיעו לתלמיד זה מה שחשוב לנו.

צבי פלג: מה שמייחד אותנו זה שאנחנו לא מחכים לתוכניות לימוד של משרד החינוך, ויסלחו לי כאן החברים ממשרד החינוך.

צבי פלג: אם אנחנו רוצים לעסוק בכל הרצינות בנושא של מדע וטכנולוגיה, אנחנו צריכים לרוץ אחרי ההתפתחויות הטכנולוגיות בעולם.

צבי פלג: העולם הוא כפר גלובלי קטן, ואנחנו לא יכולים להמשיך במקצועות מסורתיים.

צבי פלג: כדי שבני נוער יבואו ויאותגרו ללמוד מקצוע חדש, צריך שני דברים - לשנות את הנושאים ושהנושאים גם יהיו סקסיים, סליחה על הביטוי.

צבי פלג: כשאנחנו מדברים על מכטרוניקה, המכניקה הלכה ונעלמה, כמעט לא מצאנו אותה יותר ברשת אורט, אבל ברגע ששילבנו מכניקה עם אלקטרוניקה עם מחשבים, וזה הפך להיות מכטרוניקה.

צבי פלג: לכם אני אומר שהפקולטה הכי נדרשת היום במכללה להנדסה היא מכטרוניקה.

צבי פלג: הצבא דורש את זה, התעשייה דורשת את זה, וראה זה פלא - גם תלמידים בוחרים בזה.

צבי פלג: ננו-ביוטכנולוגיה מדעית-הנדסית.

צבי פלג: המגמה המדעית-הנדסית באה ולקחה את נושאי המדע הטובים ביותר שקיימים - פיזיקה, כימיה, ביולוגיה - וצירפה אותם יחד למקצועות הנדסה.

צבי פלג: איפשרנו לתלמידים טובים לאתגר אותם כדי שתהיה להם טעימה טכנולוגית וטעימה מדעית, כדי שיוכלו בהמשך הדרך לבחור ביתר קלות במוסדות ההשכלה הגבוהה את המקצועות הללו.

צבי פלג: הנדסה ביו-רפואית - כשאנחנו איתרנו את הנושא הזה, ועשינו את זה בהתחלה בשיתוף עם פרופ' ברבש מאיכילוב, כשבאנו ואמרנו איך אפשר לשלב את הטכנולוגיה עם הרפואה, הוא הכיר לנו אדם מאוד נפלא שהוא מנהל חדר המיון שם, שהוא מרצה בתחום ההנדסה הביו-רפואית.

צבי פלג: ממנו הגענו לפרופ' דוד אלעד, ושאלנו אותו: איך יכול להיות שבכל הפקולטה שלכם, מתוך 800 מועמדים באוניברסיטת תל-אביב, מקבלים 60.

צבי פלג: הוא אמר: זה המקצוע הכי נדרש, בסך-כל מקצוע של שש-שבע השנים האחרונות בעולם כולו, ובכל אוניברסיטה מקבלים לא יותר מ-60-70 תלמידים.

צבי פלג: בשנה הבאה אנחנו מציעים את התחום הזה לארבעה בתי-ספר שלנו, אחרי שפיתחנו תוכנית לימודים עם פרופ' דוד אלעד; ראש החוג להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל-אביב עמד בראש צוות הפיתוח של התחום הזה.

צבי פלג: כשאנחנו מציעים היום לתלמידים שלנו, בשיתוף ראשי הרשויות: בואו תתחילו ללמוד הנדסה ביו-רפואית כדי שתדעו בכלל איך העולם משתנה, אנחנו יכולים להציף אתגרים חדשים בפני אותו נוער.

דובר: הנדסה רפואית זה תחום מחקרי ולימודי חדש יחסית, ההתפתחות המואצת שלו התחילה לאחר מלחמת העולם השנייה.

דובר: התחום הוא אינטר-דיסציפלינרי מתפשט מבנייה ושיפוץ של פרוטזות לאיברים פגומים, מחקרים בסיסיים ברמת התא והמערכת, פיתוח מערכות דיאגנוסטיקה ואיתור.

דובר: בסוף שנות ה-90 התחום הפך להיות תחום אקדמי בלמעלה מ-100 אוניברסיטאות מובילות בארצות הברית, וכמה אוניברסיטאות מובילות באירופה מציעות תוכניות לימוד לתואר ראשון בהנדסה ביו-רפואית.

דובר: בישראל התחלנו בלימודי הנדסה ביו-רפואית לפני כשנתיים בכל המוסדות הגבוהים, בטכניון, באוניברסיטת תל-אביב, באוניברסיטת בן-גוריון.

צבי פלג: הקמנו צוות, פיתחנו תוכנית לימודים, פיתחנו חומרים אינטרנטיים שתראו אותם.

צבי פלג: למעשה כשאנחנו בשנה הבאה הולכים להפעיל את זה בארבעה בתי-ספר, אנחנו נהיה היחידים במדינת ישראל שאצלנו תלמידים בתיכון ילמדו הנדסה ביו-רפואית.

צבי פלג: אנחנו ממשיכים עוד ועוד לפתח חומרים נוספים, מקצועות נוספים, כי עם כל הכבוד למשרד החינוך - ואני באמת אומר:

צבי פלג: עם כל הכבוד - הם לא עומדים בקצב שלנו כמי שחושב שהדגל של המדע והטכנולוגיה צריך להיות מונף גבוה כדי לספק את הצרכים שלנו.

צבי פלג: זאת נקודה מאוד חשובה, ואני יודע שדנו בה בוועדה אצלך, אילן.

צבי פלג: אי אפשר להתחיל עם תחום המדע והטכנולוגיה בחטיבה העליונה, צריכים כבר בכיתה ז' לזהות תלמידים בעלי פוטנציאל ולתת להם את הטעימות של מדע וטכנולוגיה באופן אמיתי על-ידי מורים אמיתיים.

צבי פלג: אי אפשר לקחת מורה שהיה מורה לאופנה או מורה למסגרות ולהפוך אותו להיות מורה למדע וטכנולוגיה.

צבי פלג: זה לא ילך.

צבי פלג: צריכים לקחת את המורים הטובים ביותר, כי הנוער היום מגורה על-ידי הטלוויזיה, על-ידי אמצעי התקשורת, על-ידי האינטרנט.

צבי פלג: הוא לא מחכה שניתן לו מורים שהיו פעם מורים למסגרות.

צבי פלג: עם כל הכבוד שאני רוחש להם, ולבי לבי להם, התלמיד רוצה לראות מהנדסים, רוצה לראות אנשים עם יכולות, אנשים עם תעודות מוכחות שהם יודעים לייצג את הנושא של המדע והטכנולוגיה ולאתגר אותו.

צבי פלג: לך אני אומר, חבר הכנסת אילן שלגי, מתקציבו של אורט, מהתרומות שאנחנו מביאים מחוץ-לארץ, אנחנו היום פועלים בחטיבות הביניים שלנו, בבתי-הספר שלנו, ויורדים כדי לאפשר לתלמידים גם מעבדות טעימה במדע וטכנולוגיה, שאנחנו מציידים בהן את בית-הספר, וגם במורים טובים יותר ובתוכניות לימודים טובות יותר.

צבי פלג: גם את הנושא של מצוקות התלמידים אנחנו לא מזניחים.

צבי פלג: בשנה שעברה גילינו מתוך 90,000 תלמידים 4,000 תלמידים במצוקה.

צבי פלג: תלמידים במצוקה זה אומר תלמידים שאין להם כסף לקנות ספרי לימוד, הם לא אוכלים, יש להם בעיה להביא מזון מהבית, חלקם לא מגיעים באופן סדיר לבתי-הספר - והיו לא אחת מאמרים על זה גם בנושא של אשקלון ובערים נוספות - כי אין להם כרטיסי נסיעה.

צבי פלג: בפנייה לאורט העולמית קיבלנו סכום של קרוב ל-300 אלף דולר, וחילקתי בשנה שעברה את כל ה-300 אלף דולר בין אותם 4,000 תלמידים.

צבי פלג: יתרה מכך, גם השנה כבר בימים אלה יצאו עוד כמיליון שקלים מתקציב הרשת לעזור לאותם תלמידים כדי שלא תהיה להם סיבה למה הם לא מגיעים, למה הם לא אוכלים ארוחה אחת ביום.

צבי פלג: אני אומר לך, אילן, המראות הם קשים עוד.

צבי פלג: חלק מהארוחות התלמידים מכניסים לתיק כדי לקחת הביתה, באזור המרכז.

צבי פלג: אני לא רוצה לבכות, אבל אני אומר שוב - המצוקה הכלכלית היא אמיתית.

צבי פלג: גילינו גם במשך הרבה מאוד שנים, כשהקמנו את המרכז לכישורי למידה, שיש 10% לקויות למידה באוכלוסייה.

צבי פלג: אי אפשר לעבור לסדר היום.

צבי פלג: יושבת כאן ניצה אריה שהיא מנהלת המרכז, והיום יש לנו כמעט מכל בית ספר מאבחנת דידקטית.

צבי פלג: אנחנו עושים בכיתה ז' מבחן רוחב לכל תלמידי השכבה כדי לאתר את הבעיות של הלקויות, אנחנו נותנים כלים גם לתלמידים ונותנים כלים גם למורים כדי להתמודד עם הלקויות האלה.

צבי פלג: סדנאות לתלמידים, סדנאות למורים, כדי שהתלמידים האלה לא יתוייגו, כדי שהתלמידים האלה יישארו במסגרת הלימודית הרגילה.

צבי פלג: הנושא הנוסף זה פנימיות יום.

צבי פלג: בשנה שעברה היו לנו כעשר פנימיות יום, זה אומר שאנחנו מאריכים את שעות הלימוד, נותנים ארוחת צהריים, ובשעות הלימוד הנוספות לא רק נותנים אפשרות לתלמיד שתהיה לו עוד פינת עבודה ואולי זאת הפינה היחידה שיש לו בחיים כי בבית אין לו את זה, אלא נותנים לו גם שיעורי עזר אבל נותנים לו גם תרבות.

צבי פלג: אני חושב שזה דבר מאוד חשוב.

צבי פלג: בצרכים של רשת אורט ראיתי שאותן עשר פנימיות יום זה אפס קצהו, זה בסך-הכל 350 תלמידים מכל הרשת.

צבי פלג: הכפלנו השנה מתקציבה של הרשת, אתמול אישרנו עוד שתי פנימיות יום, גם לעכו הערבית על חשבון הרשת, וגם ביקנעם.

צבי פלג: יהיו לנו השנה קרוב ל-1,000 תלמידים בפנימיות יום.

צבי פלג: ואני אומר לכם, ועל כל במה בארץ ובחוץ לארץ שאני מופיע, אני מנסה לבקש מיהדות העולם: תנו לנו עוד, כי פנימיות יום זה חלק מהפתרון איך להשאיר את התלמיד עד 6:00 בערב, לתת לו ארוחה חמה, לתת לו שיעורי עזר, ולתת לו טעימה בספריות, טעימה של הצגות ומופעים אחרים.

אילן שלגי: למה אתה מעדיף לקרוא לזה פנימיות יום ולא יום לימודים ארוך?

צבי פלג: כי זה השם שניתן יחד עם קרן רש"י בשעתו.

אילן שלגי: האמת היא שאם זה עד 6:00, זה יותר מיום לימודים ארוך.

צבי פלג: אנחנו בהחלט מציינים את הנושא של הפינה לתלמיד.

צבי פלג: זה לא אותו דבר כמו יום לימודים ארוך שהוא עד שעה 4:00.

אילן שלגי: זה כמו בית נוסף.

קריאה: יום לימודים ארוך זה לכולם.

קריאה: פה זה לא ניתן לכולם.

צבי פלג: עוד דבר שמייחד את רשת אורט זה השתלמויות המורים.

צבי פלג: אני חוזר ואומר - רשת אורט ישראל מודדת את כל עשייתה.

צבי פלג: אנחנו לא מאמינים בחינוך שלא נמדד.

צבי פלג: כל בית-ספר ברשת אורט יש לו יעדי חובה ויש לו יעדי בחירה, אבל כדי להגיע לאותם יעדים אנחנו צריכים לאתגר את המורים להשתלם.

צבי פלג: כל שולחן של מנהל מקבל ב-1 בספטמבר בכל שנה רשימה כרמה גמולי השתלמות יש לכל אחד ואחד מהמורים שהוא מנהל, ומתי הם השתלמו לאחרונה.

צבי פלג: המנהלים קוראים למורים, מדברים איתם, ומעודדים אותם להשתלם.

צבי פלג: יתרה מכך, היום אנחנו עושים את ההשתלמויות in house, בארבעה מרכזים בארץ, על-ידי המרכז למחקר שלנו, ואנחנו יכולים לבדוק את התפוקות של ההשתלמויות האלה על שולחנו של התלמיד.

צבי פלג: אין לי שום דבר נגד זה שילמדו שזירת פרחים, אבל מה שאנחנו צריכים לדאוג כרשת זה שהמורים שלנו ישתלמו באלקטרוניקה, במחשבים, בתנ"ך, בהיסטוריה, ילמדו מתודות וישפרו את איכות ההוראה.

צבי פלג: את זה אני יכול למדוד על-ידי ההשתלמות שאני נותן למורים שלנו, ועל-ידי זה שאני בוחן אותם על שולחנו של התלמיד.

צבי פלג: אנחנו לא עזבנו את נושא שורשי ישראל, אני לא ארחיב על זה.

צבי פלג: אנחנו היום מטמיעים את נושא שורשי ישראל, לתת את הטעימה למה אנחנו יהודים, למה מקומנו במדינת ישראל, למה אנחנו חיים היום במדינת ישראל.

צבי פלג: עשינו את זה בזהירות רבה, עשינו את זה בשיתוף פעולה בין הורים לתלמידים למורים כדי שלא יחשבו חס וחלילה שהיתה איזו כפייה דתית.

צבי פלג: פתחנו עד היום 22 בתי מדרש בשעות אחר הצהריים שתלמידים לומדים את היהדות לא רק מהתנ"ך, ולא רק מחשבת ישראל, אלא הם לומדים על ההיסטוריה, על הארכיאולוגיה, על הספרות, שהכל מסונכרן ביחד.

צבי פלג: כמה מילים על תנועת הנוער.

צבי פלג: כפי שאמרתי, נוער אורט בא לקהילה, יש לו כמה עמודי שדרה.

צבי פלג: פרוייקט חמניות - אימצנו את כל בתי החולים בארץ, מחלקות המטולוגיות יום ילדים, מיחשבנו איתן, הקמנו מרכזי אינטרנט.

קריאה: למה חמניות?

צבי פלג: חמניות תמיד מסתכלות למעלה בתקווה לשמיים.

צבי פלג: יש כאן תלמידים שחונכים ילדים חולי סרטן במחלקות המטולוגיות.

צבי פלג: כל בתי החולים מסורוקה בדרום עד בית חולים העמק בצפון, היום כבר כולל נהרייה שאין שם מחלקה המטולוגית אבל יש מחלקת ילדים ומנהל בית החולים ביקש שניכנס גם לשם, מאומצים על-ידינו.

צבי פלג: בית-ספר עומד מול בית-חולים.

צבי פלג: לכם אני חייב לומר, מתוך שלא לשמה בא לשמה.

צבי פלג: כשהתחלנו את הפעילות בבית חולים רמב"ם, הזמנו לשם את אורט קריית ביאליק שזה בית-ספר גדול.

צבי פלג: אבל יש גם אוכלוסייה ערבית שהיא חולת סרטן, ואז הצמדנו את האוכלוסייה הדרוזית של בית-הספר שלנו בדליה-עוספיא ופתאום ראינו שילדים ערבים ודרוזים עם ילדים יהודים יכולים לעבוד ביחד.

צבי פלג: גם כאן בבית חולים העמק בחלק מהתקופה הצמדנו את אחווה גלבוע, שנבקר בה היום, ילדים ערבים שעובדים יחד עם ילדים יהודים.

צבי פלג: על אותה נתינה, על אותה תרומה לקהילה, אתה יכול לבנות בסיס משותף של שיתוף בין כל תושבי מדינת ישראל.

צבי פלג: משמר אזרחי - יש לנו היום עשרים נקודות שאנחנו מלווים, פשוט שמירה של תלמידים בשעות הבוקר על מתקני ציבור וגני ילדים.

צבי פלג: יוצאים X תלמידים כל בוקר לשמור.

צבי פלג: למדינה אין כסף, לא קורה שום דבר, ההגנה, האצ"ל, הלח"י, כולם היו ילדים בני 16-17, למה כאן תלמיד לא יכול פעם בשלושה שבועות לא ללמוד, ולא קורה שום דבר שהוא לא לומד, ולצאת יחד עם חברו או חברתו לספסל הלימודים ולשמור על גן ילדים או על מתקן ציבור.

צבי פלג: בהתחלה משרד החינוך אמרו שאי אפשר, לקחנו את הצבא, לקחנו את משטרת ישראל, התיישבנו ביחד ועשינו את זה.

אילן שלגי: מאפשרים לכם לאמן אותם בנשק?

צבי פלג: כן.

צבי פלג: לקחנו את משטרת ישראל, לקחנו את הצבא, והכל מסודר.

צבי פלג: פרוייקט חונכות - אנחנו לוקחים היום תלמידים בוגרי י', ואנחנו מדברים בכמויות של מאות רבות של תלמידים בכל הארץ, מעבירים אותם ימי הכשרה למד"צים, למדריכים צעירים.

צבי פלג: אני לא צריך לומר מה קורה כשמדריך בסוף כיתה י', שהוא הולך לחמש יחידות פיזיקה, לוקח ילד בחטיבת ביניים ועושה לו חוג.

צבי פלג: כשילדים הולכים לחוג לפיזיקה עם חונך מאחוריהם, מה זה עושה לילדים בחטיבת הביניים.

צבי פלג: אתה מעצים את הילדים בכיתה י' כי אתה הופך אותם למנהיגות צעירה, אתה נותן לילדים בחטיבת הביניים אתגר לבוא וללמוד.

צבי פלג: יש לנו היום מד"צים בפיזיקה, מד"צים באנגלית, מד"צים בהבעה עברית, והגדלנו עשות השנה בנושא של מד"צים באנגלית.

צבי פלג: שלחנו עשרה בני נוער בסוף השנה הקודמת לסמינר באורט עולמי, פתחו בית-ספר להדרכת תלמידים מצטיינים באנגלית בסוף י' כדי להפוך אותם למורים צעירים.

צבי פלג: יש לנו היום עשרה כאלה, השנה אנחנו שולחים שלושים.

צבי פלג: שולחים שלושים תלמידים שיישבו חודש וחצי בלונדון, תלמידים מצטיינים באנגלית.

צבי פלג: המחויבות שלהם בי"א-י"ב היא לחנוך לפחות שלושה-ארבעה תלמידים כל אחד במשך שנה.

צבי פלג: אם אנחנו נמשיך את העשייה הזאת - -

קריאה: לא יצטרכו שיעורים פרטיים.

צבי פלג: הנושא של המד"צים הוא נושא נהדר.

צבי פלג: ירדנו גם לבתי-ספר יסודיים.

צבי פלג: כאן אני רוצה להגיד לך, אילן, כל ראש עיר חשב שצבי פלג המגלומן רוצים להתחיל לנהל בתי-ספר יסודיים או עושה מסע שיווקי.

צבי פלג: באנו ואמרנו: לאור המצב היום לא יקרה שום דבר אם תלמידים בבתי-הספר ירדו לבתי-הספר, יפתחו מועדוניות אחר הצהריים, יחנכו את התלמידים בעזרה בשיעורי בית.

צבי פלג: קשר רב-דורי הוא פרוייקט של לבוא ולראות ולבכות.

צבי פלג: אם אתם בירושלים, תיכנסו למינקוף ירושלים, חטיבת ביניים, ותראו איך תלמידים חונכים אוכלוסייה מבוגרת מבתי אבות, ממועדוני קשישים, ומלמדים אותם לשוטט באינטרנט, מלמדים אותם איך לשלוח אי-מייל.

צבי פלג: בבתי-הספר היום ב-3:00-4:00 אחר הצהריים כבר אין פעילות, תביאו את האוכלוסייה הקשישה מהקהילה, כל תלמיד יחנוך אדם מבוגר, יתעד את חייו, ילמד אותו את הדברים האלה, ואתם רק עושים טוב לילדים ועושים טוב למבוגרים.

צבי פלג: שגרירי זיכרון - אנחנו קוראים לזה באנגלית שם נהדר - Ambassadors of memories - ויהדות העולם מאוד מכבדת את העשייה הזאת.

צבי פלג: אנחנו את השואה לא רוצים לשכוח, מכחישי שואה הולכים ומתרבים.

צבי פלג: לקחנו תלמידים בעלי אוריינות מאוד גבוהה להיסטוריה יהודית, אמרנו להם: יחד עם יד ושם נעצים אתכם למנהיגות צעירה, תחזרו לקהילה, תאתרו ניצולי שואה, תתעדו יחד איתם את חייהם ותעברו ותיתנו הרצאות על נושא השואה.

צבי פלג: אני אומר לכם שזה מחמם את הלב לראות שאם נותנים אתגרים לנוער שלנו, מה הנוער יכול לעשות.

צבי פלג: בפרוייקט חונכות, אני מוכרח לדווח על דבר אחד.

צבי פלג: מצאנו תלמידים אתיופים ומחבר העמים שהם טובים, הפכנו אותם למנהיגות צעירה, והם היום חונכים תלמידים ישראלים.

צבי פלג: מה שזה עושה לתלמידים האלה זה פשוט לא יאומן - גם לעולים החדשים וגם לחברים שלהם בקהילה.

צבי פלג: פתאום רואים שצבע העור הוא בכלל לא הנושא, הנושא הוא מה יש לי בראש, מה אני יכול להעביר לך.

צבי פלג: אנחנו היום בשיתוף פעולה עם הצבא, אנחנו היום בשיתוף פעולה עם התעשייה, הקמנו בתי-ספר של ימי שישי שאנשים מהתעשייה ההיי-טקית המעודכנת, האלקטרוניקה, המכטרוניקה, התעשייה האווירית, באים ומרצים.

צבי פלג: אני יודע שאני צריך לעצור את עצמי, כי לא אוכל לספר לכם על הכל.

צבי פלג: תודה רבה.

אלי אייזנברג: היות וצביקה די הקיף את הדברים והזמן הוא קצר מאוד, ואני רוצה לתת לאנשים שלי לספר, אני אדבר שתיים-שלוש דקות.

אלי אייזנברג: הייתי רוצה להדגיש זה איך אנחנו עובדים ולמה התוצרים שלנו יוצאים כמו שהם יוצאים.

אלי אייזנברג: דבר ראשון, אנחנו פועלים עם בתי-הספר ולמענם.

אלי אייזנברג: אחת הבעיות החמורות ביותר היא שאין דינמיקה בבתי-הספר, מסלול ההתקדמות של המורה הוא בעייתי מאוד.

אלי אייזנברג: אני רוצה להדגיש שכרשת חינוכית אנחנו מסוגלים לתת אפשרות למורים המצטיינים בכלל בתי-הספר, מתוך ה-7,000 לזהות מאות, במשך השנים אפילו אלפים, שהם שותפים לנו בכל הפיתוחים שאנחנו עושים.

אלי אייזנברג: כשאני אומר פיתוחים, זה פיתוח של תוכניות לימודים, זה כתיבת ספרים, אנחנו מפיקים כ-50,000 ספרים בשנה עבור מערכת החינוך, כ-20 כותרים חדשים כל הזמן, אנחנו מפתחים מקצועות חדשים ואנחנו עושים השתלמויות.

אלי אייזנברג: כל מורה ברשת אורט מקבל את ספר ההשתלמויות באפריל לשנה הבאה.

אלי אייזנברג: כלומר, באפריל, בחופשת הפסח, הוא יודע מה כל מערך ההשתלמות שלו - ימים, שעות, מי המרצים - מה-1 בספטמבר.

אלי אייזנברג: זה נותן בידי צוות בית-הספר והנהלת בית-הספר לתכנן בצורה מושכלת את ההשתלמויות.

אלי אייזנברג: אם בית-הספר מזהה בעיה במתימטיקה, הוא יכול לכוון את צוות המתימטיקה להשתלם.

אלי אייזנברג: אם הצוות מזהה בעיה באלקטרוניקה, הוא יכול לארגן השתלמות.

אלי אייזנברג: אם התפתחה תוכנית לימודים חדשה, הוא מזהה את זה ועושה השתלמות.

אלי אייזנברג: אני רוצה להדגיש דבר שהוא בעייתי מאוד וגם הרבה לא מבינים אותו.

אלי אייזנברג: כשמערכת החינוך מפיקה ספר ונותנת אותו למורה, היא נותנת לו בעיה, לא פתרון.

אלי אייזנברג: כי המורה צריך ללמוד את הספר, הוא צריך להכין מערכי שיעור, הוא צריך להטמיע אותו בכיתה, וזה כמובן לוקח הרבה מאוד זמן.

אלי אייזנברג: לכן כשאנחנו עושים השתלמויות, אנחנו מטמיעים את הנושאים האלה בבתי-הספר.

אלי אייזנברג: זה למעשה הדבר שלוקח הרבה זמן.

אלי אייזנברג: לא מספיק לתת מדיניות, לא מספיק לעשות תוכניות לימודים, הבעיה המרכזית שלנו היא להגיע לשולחן התלמיד, כי הלקוח של רשת אורט הוא לא המורה, הלקוח של רשת אורט הוא התלמיד וההורים שלו, וזה השינוי התפיסתי שצריך להבין.

אלי אייזנברג: כי אם אני נותן השתלמות למורה והמורה מקבל את החומר והמורה גם יודע איך ללמד אותו, אבל בכיתה לא קורה כלום מכל מיני סיבות - המעבדה לא מוכנה, טכנאי המחשבים לא הגיע, מנהלת בית-הספר לא תומכת - אני בהשתלמויות האלה לא הצלחתי.

אלי אייזנברג: לכן ההטמעה היא הדבר המרכזי.

אלי אייזנברג: הדבר הבא - אנחנו מדברים על פרוייקטים הוליסטיים.

אלי אייזנברג: אין איש חינוך, ויהיה החוקר הטוב ביותר בעולם, שיכול להגיד מה בדיוק פוגע בתלמיד, מהו אותו גורם שגורם לתלמיד ללמוד.

אלי אייזנברג: פה דווקא השיטה הרוסית עובדת, אתה פועל על כלל הדברים - אתה גם פותח קונספט, אתה גם מפתח לומדה וחומרה, אתה גם עושה השתלמויות, אתה גם מטמיע וגם יוצר סביבה לימודית.

אלי אייזנברג: אם אתה עושה את כל הדברים האלה, הסיכוי שהתלמידים יתקדמו וישיגו את ההישגים הוא הרבה יותר גדול.

אלי אייזנברג: אני רוצה לסיים בדבר אחרון - הערכה חיצונית.

אלי אייזנברג: כל תוכנית שאנחנו מפתחים, כל תוכנית שאנחנו מטמיעים, יש לה הערכה חיצונית.

אלי אייזנברג: מראש אנחנו מגדירים מה המדדים והיעדים, ואנחנו בודקים אותם.

אלי אייזנברג: אני עומד בסקר הנהלה מול המנכ"ל ושאר חברי המטה, ואני צריך להגיד להם: כך וכך הישגי הבגרות במתימטיקה היו צריכים לעלות ברשת אורט, כך וכך בנושא המחקר והפיתוח היה צריך לעשות תוכניות לימודים, ואני צריך לעמוד במדדים ובהישגים, כל שנה אני עומד לבדיקה.

אלי אייזנברג: בנוסף להערכה שלי, יש לנו מהאוניברסיטאות ומהתעשייה אנשים שבודקים, עושים עלינו הערכה, מפיקים דו"חות, וזה כמובן גם מגביר את האמינות והמהימנות של המקצוע.

אלי אייזנברג: מילה אחת על התקשוב שלנו.

אלי אייזנברג: האתר של רשת אורט זה האתר החינוכי הנפוץ והחזק ביותר במדינת ישראל, יש לנו 1,400,000 מבקרים בחודש, יש לנו 3,000 הודעות ביממה.

אלי אייזנברג: אם אתם זוכרים, אורט יקנעם היה יעד לפיגוע, היה בו כמעט פיגוע, ואז משעה 4:00 אחר הצהריים ועד למחרת בבוקר, צוות בית-הספר עם המנהלת למעשה ניהלו בפורומים דו-שיח עם התלמידים, כל הלילה.

אלי אייזנברג: וזה נתן תמיכה.

אלי אייזנברג: זה נעשה על מה שאנחנו פיתחנו, שנקרא "קליקי".

אלי אייזנברג: אנחנו טוענים שה"קליקי" צריך לעשות בית-ספר טוב יותר, וזה הדבר שרציתי להגיד ובזה לסיים.

אלי אייזנברג: אחת הבעיות במערכת החינוך - ואני לא מניח שזה ייפתר - שאנחנו עובדים בכיתות של 35-40 תלמידים.

אלי אייזנברג: בכיתות כאלה הדיאלוג בין המורה לתלמיד הוא כמעט בלתי אפשרי.

אלי אייזנברג: לכן פיתחנו פלטפורמה מהשדה, מהמורים, ואנחנו עושים את זה עם השדה, שבה אנחנו יוצרים קשר חזק בין המורים לתלמידים, מאריכים פשוט את זמן הלימוד עד 8:00, 9:00, 11:00 בלילה או 5:00 בבוקר.

אלי אייזנברג: רק אתן לכם דוגמא: אתם רואים פה אתר שפיתחה מורה לחינוך מיוחד באורט לבוביץ נתניה שבו היא מדברת עם התלמידים שלה.

אלי אייזנברג: היא היתה חולה, והם מדברים איתה.

אלי אייזנברג: אתם יכולים לראות את השעות - 20:39, 11:00 בבוקר - ומה הם כותבים לה.

אלי אייזנברג: אתם יכולים לראות דוגמא אחרת: באורט ביאליק תלמידים שנסעו למחנות ההשמדה, תקראו את המשפט הזה: "בסיום אני רוצה לשתף אתכם במשפט סיום מהיומן שלי, יותר כבר לא אצטרך לדמיין.

אלי אייזנברג: אני אדע מחנות השמדה, אני אדע קברי אחים, אני אדע משרפות, אני אדע תאי גזים, אני אדע, אני אדע".

אלי אייזנברג: כשאתה שם את זה באינטרנט, הדיאלוג שנוצר בין מורים, הורים, תלמידים ובוגרים זה דבר שאי אפשר לעשות אותו בשום כלי אחר.

אלי אייזנברג: או למשל פה: מורה שמנהלת שיעור מהבית שלה מול תלמידים, ללא נוכחות של מורה.

אלי אייזנברג: והדברים האלה קורים ברשת אורט.

אלי אייזנברג: או מכתב לשלמה גולדמן, מנהל בית-הספר, עם קשר בין תלמידים והנהלה.

אלי אייזנברג: יש לנו בית-ספר וירטואלי אביב עם 12,500 תלמידים שלומדים קורסים וירטואליים, 350 כיתות, אורט עפולה שותף לעניין.

אלי אייזנברג: תודה על ההקשבה.

אילן שלגי: אם אתה מדבר על הדוגמא של המשך הלימודים באמצעות האינטרנט - בכמה מקומות זה קיים?

אילן שלגי: זה מדגם של אחד או שניים בארץ, זה מתייחס לשכבות?

אליעד בר: כל הנושאים שהועלו מקבלים תאוצה אצלנו.

אליעד בר: בשנה הראשונה אתר האינטרנט משמש בעיקר כדי ליצור קשר עם תלמידים, להתחיל לתקשר.

אליעד בר: עכשיו עברנו הסבה לכיוון של הוראה.

אליעד בר: אתר האינטרנט הבית-ספרי משמש ככלי הוראה.

אליעד בר: בפועל המורים ממשיכים ללמד דרך אתר האינטרנט.

אליעד בר: זאת מערכת מאוד משוכללת.

אליעד בר: יש אפשרויות כמעט אין-סופיות - אפשר בכל צורה, בכל דרך, בכל כמות, להפנות את התלמידים לכיוונים שונים.

אליעד בר: פיתוח תוכנית באינטרנט - המורים הכי טובים שישנם עונים לתלמידים און-ליין.

אליעד בר: לכל תלמידי רשת אורט שיש להם מחשבים בבית מחוברים לאתר הזה.

אליעד בר: 80% מתלמידי רשת אורט מחוברים לאינטרנט, מכיתה ז' ועד י"ב.

אלי אייזנברג: פיתחנו עם חברה חיצונית מדד אוריינות תקשוב.

אלי אייזנברג: כל בית ספר נמדד גם בטכני ואיך הוא משלב את ההוראה.

אלי אייזנברג: הוא קובע לו יעדים והוא צריך להתקדם לאורך השנים.

אלי אייזנברג: את כלי המדידה הזה נתנו למשרד החינוך.

מאיר פרשטמן: אני רוצה לדבר על פיתוח מגמות חדשות, פיתוח תוכניות לימודים חדשות, כי זה חלק מהמאמצים שלנו ליצור מוטיבציה לתלמידים.

מאיר פרשטמן: אחת הבעיות של מערכת החינוך היום היא ליצור אצל תלמידים מוטיבציה, שיהיה כיף לחבר'ה הצעירים ב-8:00 בבוקר להיכנס כאן

מאיר פרשטמן: בשער - לא רק כאן, אלא בכל רחבי הארץ.

מאיר פרשטמן: במרכז הפיתוח של אורט אנחנו מתמודדים עם הנושא של איך ליצור מוטיבציה אצל התלמידים.

מאיר פרשטמן: בכמה דקות אנסה להציג לכם פיתוחים חדשניים לחלוטין שלנו בתחומים שהם נראים כרגע עתידניים לגמרי, אם זה בתחום הביוטכנולוגיה, אם זה בתחום המכטרוניקה שהוזכרה כאן, בתחום שהעלינו אתר בשבוע שעבר, שנקרא מדעי המידע - knowledge management - שזה תחום שהולך וצובר תאוצה.

מאיר פרשטמן: יותר ויותר אנשים לא עובדים מול מכונות, לא עובדים בחקלאות, עובדים מול מידע.

מאיר פרשטמן: פיתחנו מקצוע בגרותי חדש שנקרא מדעי המידע, עלה לאינטרנט בשבוע שעבר, ואנחנו מריצים בו כבר כשש כיתות ניסוי.

מאיר פרשטמן: אני אתן רק כמה דברים שקשורים בתפיסה שלנו של חדשנות, למה בכלל אנחנו מתעסקים בחדשנות?

מאיר פרשטמן: כדי ליצור עניין ואתגר, להעלות מוטיבציה, לשפר יכולות וכמובן להגביר את כושר התחרות של רשת אורט.

מאיר פרשטמן: חשוב לי לומר למה בכלל אנחנו מתייחסים לחינוך מדעי וטכנולוגי.

מאיר פרשטמן: צבי פלג הציג את זה, אבל זה משהו שלדעתי לא נתפס מספיק אצל חלק מהמנהיגות בארץ.

מאיר פרשטמן: הנושא של מדע וטכנולוגיה הוא תשתית השכלתית ותרבותית, בדיוק כמו ספרות, בדיוק כמו אמנות.

מאיר פרשטמן: הדבר השני, זאת סביבת אימון אינטלקטואלית הכי טובה שיש.

מאיר פרשטמן: אין סביבה אימון אינטלקטואלית יותר טובה ממדע וטכנולוגיה.

מאיר פרשטמן: זה משהו שאנשים לא תופסים, יש היום תפיסות של מדע וטכנולוגיה למקצוע, לגריז, למוסך.

מאיר פרשטמן: הם לא תופסים - זאת סביבת אימון אינטלקטואלית מדהימה, יש שם חשיבה וחקיקה ופתרון בעיות, שלא לדבר על פיתוח יכולות, שלא לדבר על התפתחות אישית, שלא לדבר על אזרח נאמן ואקולוגיה והיבטים של איכות סביבה, וכמובן צורך לאומי.

מאיר פרשטמן: אני אציג בזריזות את המגמה המדעית הנדסית, שמייצגת משהו חדש בתפיסה שלנו.

מאיר פרשטמן: אנחנו התחברנו לאוניברסיטת בן-גוריון ויצרנו מגמה אליטיסטית לתלמידים הכי טובים שלומדים במתודולוגיות של שילוב חדש מאוד של מדעים והנדסה, כאשר הם עושים הנדסה בין תחומים.

מאיר פרשטמן: במהלך הלימודים שלהם לומדים מקצוע שנקרא מדעי ההנדסה, זה פיתוח אורטי טהור, השמיים הם הגבול.

מאיר פרשטמן: יש לי עכשיו תלמידים שעוסקים בפיתוח מכשיר למדידת זרימת דם לא בצורה חודרנית, לא על-ידי משהו חודרנית.

מאיר פרשטמן: מדובר על תלמידים בתיכון.

מאיר פרשטמן: דרך אגב, אנחנו בבעיה כי הידע שלנו לא עוקב אחרי קצב הלמידה שלהם.

מאיר פרשטמן: התלמידים האלה לומדים שני תחומי דעת - אלקטרוניקה ואלגוריתמיקה, שהם תחומי בסיס, והם בוחרים אחד מאלה, או הנדסה ביו-רפואית, או רובוטיקה, או תעופה וחלל.

אילן שלגי: משרד החינוך מוכן להכיר כמקצועות בגרות?

מאיר פרשטמן: בהחלט, הוא הכיר.

מאיר פרשטמן: כבר יש מחזורים שסיימו את הפיילוט.

אילן שלגי: מי כותב להם את הבחינות ומי בודק אותן?

דובר: זאת בחינה חיצונית.

דובר: אנחנו עושים את זה עבור משרד החינוך - אנחנו כותבים את הבחינות ומשרד החינוך בודק.

דובר: המכון להשבחת ההוראה בודק את הישגי התלמיד באמצעות המבחן בכל מקצוע ומקצוע.

דובר: צבי פלג לא נותן לנו לעשות את זה לבד, הוא יושב עלינו עם מנהל אגף החינוך, בודק אותנו.

דובר: אנחנו נפגשים איתו והוא בודק את הבגרות בבית-הספר שלנו לעומת בתי-ספר אחרים ואת איכות תעודת הבגרות.

משה קרפל: אני אציג שלושה היבטים תפעוליים, היות וזה הנושא שאני ממונה עליו ברשת.

משה קרפל: עם כניסתך לתפקיד, חבר הכנסת שלגי, יצא במקרה או לא במקרה שהיה דיון בוועדת החינוך של הכנסת על בית-ספר שש-שנתי וקשיים בתפעול בית-ספר.

משה קרפל: מתוך שלושת הנושאים אני רוצה להתייחס לשניים.

משה קרפל: קודם כל, צוין כאן על-ידי ראש העיר שאנחנו מנהלים במשותף עם הרשות המקומית את בית הספר באמצעות ועד המנהל ששותפים לו משרד החינוך, העירייה, ורשת אורט.

משה קרפל: זה מיני דירקטוריון עבור בית הספר ששם נקבעת מידת המדיניות של בית הספר ונעשית ההכוונה של המדיניות.

אילן שלגי: בגוף הזה יש גם נציגות של ההורים?

משה קרפל: לפעמים כן, לפעמים לא, תלוי בהתאם לעניין.

משה קרפל: לפעמים יש גם נציגות של תלמידים.

משה קרפל: כל בית ספר באורט מזה שש שנים עובד עם תוכנית עבודה, כל ההישגים הלימודיים וכל הדברים האחרים הם פונקציה של תכנון מוקדם, תוכנית עבודה עם יעדים ומדדים.

משה קרפל: כאשר רשת אורט קובעת בתהליך מאוד יפה של שותפות עם השותפים שלנו בעיריות, עם השטח, שלושה יעדי חובה אחת לתקופה - אנחנו לא משנים את הדברים האלה מהיום למחר - ומספר יעדי בחירה שבית הספר כמובן יכול כמובן להוסיף עליהם או לגרוע מהם, כולם חייבים לעבוד עם שלושת יעדי החובה.

משה קרפל: מבין היעדים שאתם רואים פה על הלוח, תשימו לב מה כבר עבר לבחירה.

משה קרפל: השבוע דנו על היעד הגברת אפקטיביות וארגון העבודה, שזה באמת דבר שמודד התנהלות של בית ספר במינהל החינוך, התלבטנו בינינו לבין עצמנו האם כבר לא הגענו למצב שהיעד הזאת הוטמע בבית הספר בצורה כזאת שאפשר להוריד אותו ליעדי בחירה.

משה קרפל: אני רוצה לנצל את ההזדמנות להעלות שוב את הבעייתיות שקיימת בתפעול השוטף של בתי הספר ובבתי ספר שש-שנתיים.

משה קרפל: אמנם שלחנו לך ניירות עבודה בעניין הזה, חלק לפי בקשתך, חבר הכנסת שלגי, חלק ביוזמתנו, אבל אני לא יכול שלא להזכיר את העניין הזה.

משה קרפל: מערכת החינוך בהגדרה היא מערכת חינוך שש-שנתית.

משה קרפל: האדמיניסטרציה וסדרת ההוראות המינהליות שעוטפת את הרצון הפדגוגי הזה הופכת את המשימה הזאת לבלתי אפשרית.

משה קרפל: בנייר עמדה מאוד מפורט שהעברנו לוועדת דברת, הצפנו את העניין הזה בצורה מאוד ברורה.

משה קרפל: מתוך הקשיים שקיימים בעניין הזה אני רוצה להציג שלושה.

משה קרפל: קושי אחד הוא בעלויות שונות - משרד החינוך, בעלות פרטית, בעלות ציבורית, עירייה, רשת אורט.

משה קרפל: יש מערכת נהלים שונה, יש קשיים בהעסקת מורים.

משה קרפל: מנהל בית הספר לא חופשי לשקול את השיקול הענייני בלבד.

משה קרפל: יש סדרה של מגבלות שכולן אדמיניסטרטיביות שלעניות דעתי אין להן כל הצדקה, שאפשר להסיר אותן וצריך להסיר אותן.

משה קרפל: בעיה שנייה היא יעדים משותפים.

משה קרפל: מטבע הדברים כשיש גופים מנהלים שונים, סדרי הקדימויות לא תמיד זהים.

משה קרפל: יש משקלות שונים, יש טרמינולוגיה שונה.

משה קרפל: הדבר הזה מקשה מאוד, והצוות הפדגוגי, הצוות הניהולי שיושב כאן יודע בדיוק על מה אני מדבר.

משה קרפל: ואני לא בא לדבר על שיקולים לא עניינים, זה טבעי שכאשר יש בעלויות שונות יש מערכת נהלים לא אחידה, והדבר הזה יוצר הרבה פעמים מצבים בלתי אפשריים בחיי היום-יום.

משה קרפל: אנחנו נאלצים לפעמים לטובת התלמידים - ואני אומר את זה בצורה גלויה, ותמיד אמרתי למנכ"ל שעל זה אני מוכן להיכנס לבית סוהר - לכופף את הבננה יותר מאשר היא רוצה להתכופף, כי בחצור אם יש שעות שאני לא אוריד מורים מהחטיבה העליונה לחטיבת הביניים, לא תהיה זכאות לבגרות כפי שהיא היום.

משה קרפל: יש גם מצבים הפוכים, שיש מורה מצוין בחטיבת הביניים שיכול להמשיך עם הילד מכיתה ז' עד כיתה י"ב, זה בלתי אפשרי.

משה קרפל: עכשיו אדבר על ההיבטים הפדגוגיים.

משה קרפל: לוקחים מקצוע, מתימטיקה, למה לא לראות רצף אחד?

משה קרפל: היה לנו פרוייקט של מדע וטכנולוגיה, רצינו לשלם על חשבונה של אורט למספר מורים מצוינים בחטיבת הביניים ולהעסיק אותם בעבודה הזו.

משה קרפל: אין דרך טכנית לעשות את זה.

משה קרפל: אני עוזב את העניין התפעולי.

משה קרפל: הדבר השלישי שאני רוצה לדבר אליו הוא קצת על המנב"ס.

משה קרפל: הרשת מנוהלת תוך שימוש בשלושה כלים מחשוביים - אחד, פיננסים ולוגיסטיקה; כאן יש מערכת כספית ענפה, אנחנו ארגון שהתקציב שלו הוא כמיליארד שקל, הכל מנוהל באופן ממוחשב ושקוף לבתי הספר.

משה קרפל: כל בית ספר אורט - בעפולה, בחצור, בירוחם - פותח מחשב, מתחבר למערכת הפיננסית, כולם רואים אותו הדבר.

משה קרפל: בית הספר בעפולה וראש מינהל כספים אצלנו, כשנכנסים לתיק של בית הספר הזה, רואים אותו הדבר.

משה קרפל: זה שקוף לחלוטין.

משה קרפל: אותו הדבר מלאי, רכש, כל העניין הזה ממוחשב.

משה קרפל: הכלי השני הוא משאבי אנוש, משאבי אנוש במובן הרחב - העסקת מורים, תיקים אישיים, היקפי משרות, תלושי שכר - כל זה גם כן ממוחשב.

משה קרפל: הכלי השלישי, ואותו אני רוצה להדגיש, הוא מנב"ס, המינהל הבית-ספרי.

משה קרפל: כאן רשת אורט פיתחה בהשקעה של כ-2 מיליון דולר בארבע השנים האחרונות כלי מחשובי של מינהל פדגוגי בלתי רגיל, אני מוכרח להגיד שגם רשתות אחרות, עמל ואמי"ת, רוכשות מאיתנו את הזכויות להשתמש בכלי הזה, שבעצם מאפשר לנהל את המערכת הפדגוגית של בית הספר מאל"ף עד תי"ו.

משה קרפל: אני אבקש מדפנה להדגים תיק אישי של תלמיד.

דפנה: אני מדגימה לכם את התיק האישי של התלמיד דיין חיים מי"ב/8 מבית הספר הזה.

דפנה: בשל צנעת הפרט, זה כמובן תלמיד דמיוני.

דפנה: כפי שאתם רואים, יש פה כל הלשוניות של התלמיד, כל הפרטים שמעניינים את בית הספר החל מפרטים ראשיים, תמונה, וכלה במבט הרב-שנתי שהציג קודם משה קרפל.

דפנה: אני גם אציג לכם את הלשונית הזאת, אנחנו עוקבים אחרי התלמיד במהלך כל השנים שהוא נמצא במערכת שלנו - אם זה שש-שנתי, במשך שש שנים; אם זה תלת-שנתי, במשך שלוש שנים.

דפנה: אני מדלגת על הלשוניות, אני מראה לכם את המעניינות יותר.

דפנה: הלשונית הפדגוגית מורכבת מתת-לשוניות ששם קיים כל המידע הפדגוגי של התלמיד, אם זה השיבוץ שלו, כל קבוצות הלימוד שלו.

דפנה: אנחנו מנהלים מעקב נוכחות שוטף, שזה נמצא בלשונית המשמעת - כל איחור, כל חיסור, של תלמיד אנחנו מזינים למערכת.

דפנה: כאן אני מראה לכם את לשונית המטלות - כל המטלות המתקיימות לתלמיד בכל המקצועות, בכל קבוצות הלימוד שלו, מנוהלות כאן.

דפנה: אנחנו רואים את סוג המטלה, אם זאת עבודה, אם זה מבחן, אם זה בוחן, פרוייקט גמר, מה משקל המטלה בציון הסופי, מה הציון הסופי של התלמידים.

דפנה: אתם תראו שהמורים מזינים את זה בעצמם למערכת.

דפנה: אני עוברת ללשונית של מערכת השעות.

דפנה: כאן רואים את המערכת האישית של התלמיד.

דפנה: כל תלמיד שייך למגמה אחרת, יש פה המערכת האישית שלו.

דפנה: בלשונית שאלונים אנחנו רואים שהתלמיד הזה, למשל, נבחן כבר בשלושה מועדים.

דפנה: בכיתה י' הוא ניגש ללשון, היסטוריה, מדעי המחשב, ואנחנו רואים את ההישגים שלו, את ציון המגן שלו, את ציון הבגרות ואת הציון הסופי.

דפנה: המשולש האדום מראה לנו שלתלמיד יש הקלות.

דפנה: שנה אחר כך הוא ניגש להיסטוריה, מתימטיקה, ספרות וכימיה.

דפנה: אנחנו רואים שהוא נרשם למועד חורף, עוד חמישה ימים יש לו מבחן חוזר במתימטיקה למרות שהוא עבר, אנחנו רואים שהוא קיבל ציון סופי 57, הוא רשום למועד נוסף במתימטיקה ב-27 בינואר.

דפנה: אנחנו מנהלים מעקב על ההישגים שלו באופן שוטף.

דפנה: עכשיו אני עוברת לרב-שנתי, קודם דיברתי על השנתי.

דפנה: אנחנו רואים פה הישגים שלו במשך שלוש שנים.

דפנה: בחרתי קבוצת לימוד של הכיתה הזאת באזרחות, אנחנו רואים שהכיתה ניגשת לבגרות.

דפנה: מכאן, אפרופו מערכת משאבי אנוש, אני אדבר גם על האינטגרציה שאנחנו עושים עם מערכת ה-HR שקיימת כבר ברשת.

דפנה: יש פה נתונים של קבוצת לימוד, היא ניגשת לבגרות, כמה תלמידים יש בבגרות, מכאן נגזרים הנתונים למערכת משאבי אנוש של המורה לגמולי בגרות ולהיקפי משרה.

דפנה: נעבור לאינטרנט.

דפנה: יש לנו שתי מערכות באינטרנט, אחת נקראת תלמידע.

דפנה: בהמשך לדבריו של אלי אייזנברג שהלקוח העיקרי שלנו הוא התלמיד וההורים, יש לנו מערכת תלמידע.

דפנה: מערכת התלמידע היא מערכת שמשרתת את ההורים ואת התלמיד.

דפנה: המידע שראיתם כרגע, שקיים בתוך המערכת הארגונית, בתוך המנב"ס, מועבר מדי יום לשרת ברשת האינטרנט, תלמיד מקבל תעודת זהות וסיסמה, הוא יכול להיכנס לרשת ולראות את כל המידע שקיים עליו במנב"ס, אם זה הפרטים האישיים, החל בכתובת, הבחנים, המבחנים, הודעות מערכת - למשל "מחר השיעור הזה מתקיים בחדר אחר" או "קיימת הצגה" - כל ההודעות מגיעות.

דפנה: אנחנו ניכנס פנימה ואראה לכם בזריזות את הלשוניות.

דפנה: יש לתלמיד לשונית של פרטים כלליים, שזה מערכת השעות שלו; דף קשר כיתתי, שזה כל החברים שלו בכיתה עם הפרטים שלהם, זה כולל גם את הטלפון הסלולרי, ה-ICQ של החברים והאי-מייל של החברים, הם מכניסים את זה בעצמם.

דפנה: זה כמובן נתוני דמה כי אני נכנסתי לתלמיד דוגמא, מטעמים של צנעת הפרט.

דפנה: כל ההודעות של המערכת יכולות לעבור לכאן וכן הודעות כלליות.

דפנה: התלמיד רואה את זה בערב בבית מהמחשב והאינטרנט שלו.

דפנה: יחד עם זאת, יש לו הלשונית הפדגוגית, שבדומה למה שהצגתי לכם בתיק תלמיד, הכל מופיע גם כאן - שקיפות מוחלטת כלפי התלמיד והוריו.

דפנה: כל אירועי משמעת, כל האיחורים והחיסורים, מעקב הנוכחות, הכל רואים כאן.

דפנה: ציוני כל המטלות שראינו בתיק התלמיד עוברים לכאן, ואותו הדבר ציוני יום הורים תקופתיים, החלטות פדגוגיות וכל אותם שאלוני בגרות שראינו.

קריאה: אלה הפרטים של כל התלמידים?

משה קרפל: כל מי שההורים מסכימים, מכיוון שהם קטינים.

משה קרפל: יש גם מערכת אינטרנטית למורה - של הזנת ציונים, בדיקת מטלות.

טינה ולדמן: אליעד בר מנהל את כל הקטע של אתר האינטרנט באופן התנדבותי לחלוטין.

טינה ולדמן: זאת עשייה שמשקפת את המורים בבית הספר, וזאת הזדמנות נפלאה להגיד הרבה תודה.

טינה ולדמן: כל מה שרואים כאן זאת עשייה שלו.

טינה ולדמן: בית הספר שלנו הוא בית-ספר שש-שנתי ומכללה.

טינה ולדמן: היותו שש-שנתי הוא רק בשנה זו באופן פורמלי.

טינה ולדמן: עד לפני שנה היינו חטיבה עליונה שהוזנה מחטיבות הביניים.

טינה ולדמן: במסגרת התהליך שתיאר ראש העיר יצחק מירון הפכו בתי הספר בעיר להיות שש-שנתיים.

טינה ולדמן: חטיבת הביניים שלנו היא חטיבת אורן, המספרים לפניכם, אני לא אלאה אתכם.

טינה ולדמן: אני לא יכולה לדבר על כל רשת אורט ישראל, אני יכולה לומר שבית הספר שלנו הוא בהחלט בבואה של החברה הישראלית.

טינה ולדמן: כשאנחנו בוחנים מי התלמידים שלנו, יש לנו מעל מאה תלמידים ממוצא אתיופי, מעל מאה תלמידים מחבר העמים, ותיקים ישראלים, אבל היפה הוא שעם הרב-תרבותיות שיש לנו כאן ועם החיתוכים הסוציו-אקונומיים מן הקצה אל הקצה, אנחנו מדברים על בית ספר משולב אינטגרטיבית הן מבחינת האופי של הכיתות, תלמידים יכולים להימצא בכל מקום, גם בכיתות היותר נמוכות שלנו, בכיתות המצטיינים שלנו.

טינה ולדמן: מבחינה זאת הם מובילים את כולם לקראת אותו בוגר ערכי עם תעודת בגרות.

טינה ולדמן: המגמות אצלנו - כפי שנאמר, יש לנו הנדסת תוכנה, בעבר זה נקרא מחשבים, אלקטרוניקה; אמנות, תקשורת, ניהול חשמל, יש לנו אצלנו כיתות מב"ר ואתגר.

טינה ולדמן: מבחינת המגמות, אנחנו בית ספר טכנולוגי, וההדגש על החלק הטכנולוגי הוא מאוד משמעותי.

טינה ולדמן: מיותר לציין שחלק מהעוצמה שלנו הוא היותנו חלק מהרשת, אין ספק שהעיר תורמת לנו הרבה מאוד בעניין הזה, אבל כשאני מדברת על מגמות של בית הספר, אנחנו נמצאים בבית ספר שבו יש לנו כיתות שלמות עם תלמידי אלקטרוניקה, כיתות שלמות עם מחשבים, כיתות שלמות של תקשורת ועיצוב.

טינה ולדמן: שלא ייראה הדבר קל בעיניכם, כי הדברים הם לא כאלה בלא מעט בתי ספר אחרים שהם משולבים בתוך צירופים אלא אצלנו זה ממש כיתות שלמות.

טינה ולדמן: ישנה הראייה האורטית, ואני שמחה שראש העיר שלנו מאז שהוא נבחר רואה עין בעין את הדברים ואנחנו מדברים על העמדת בוגר ערכי עם תעודת בגרות איכותי, ומעורה ותורם לקהילה.

טינה ולדמן: עוד מעט אתן לתלמידים לדבר, ואז תוכלו לראות במה דברים אמורים.

טינה ולדמן: מה זה אומר בוגר ערכי עם תעודת בגרות?

טינה ולדמן: הנה המספרים לפניכם על אחוז הניגשים שלנו.

טינה ולדמן: כשאנחנו מדברים על אחוז הניגשים, התלמידים שלנו הם מכל חיתוכי האוכלוסייה, מתוך 11 תלמידים אתיופיים שניגשו לפני שנה, 10 מהם זכאי תעודת בגרות.

טינה ולדמן: יש לנו גם בוגרים שנמצאים כעת בטכניון במסגרת עתידים.

טינה ולדמן: אחוז הניגשים - אנחנו נותנים לגשת לכל תלמיד שרק יכול, ואחוז הזכאים הולך ועולה.

טינה ולדמן: דיברו על 65%-67%, ואני חושבת שכדאי לציין שבבית הספר בשנה שעברה שני תלמידים בלבד היו עם חשד העתקה, וזה לא דבר שהוא פשוט אלא זה חלק מהטמעה של עניין של טוהר בחינות וערכים.

טינה ולדמן: כשאנחנו מדברים על תעודת בגרות, אני בהחלט חושבת שהעניין האורטי בא לידי ביטוי אצלנו בבית הספר בתחומים פיזיקה, ביולוגיה וכימיה, אלקטרוניקה ומחשבים, שהם מקצועות מדעיים מאוד משמעותיים.

טינה ולדמן: יש לנו כ-87 תלמידים שאצלם תעודת הבגרות היא עם חמש יחידות פיזיקה, ביולוגיה או כימיה, ועוד 28 תלמידים באלקטרוניקה ומחשבים.

טינה ולדמן: מעבר לכך, אנחנו יכולים לומר שבמסגרת פרוייקט עתידים בית ספר אורט עפולה בעיר עפולה - אם לפני כמה שנים דיברנו על 17 תלמידים שיצאו מהעיר, 16 תלמידים במסגרת עתידים היו שלנו; כך מדי שנה מספר מאוד משמעותי.

טינה ולדמן: ציינתי את הנתיב הטכנולוגי.

טינה ולדמן: אני בהחלט חושבת שצריך לציין שההתחדשות מאפיינת את אורט ואנחנו נהנים מהעוצמה הזאת ומהשינויים האלה, וכבר בשנה הבאה אנחנו עתידים לקבל במסגרת המדעית-הנדסית שלנו את תחום ההתמחות הביו-רפואי.

טינה ולדמן: אין ספק שהמורים שלנו, שכבר יצאו להשתלמות עתידית, יוכלו ללמוד איך ולהיות מונחים על-ידי מנחה.

טינה ולדמן: המנחה הוא טייס שהוא גם מנחה באורט יקנעם, הוא מרכז המגמה שם והוא ינחה אותנו בשנה הבאה.

טינה ולדמן: המנכ"ל ציין את העניין של הפרוייקטים והיוזמות החינוכיות - אנחנו נהנים מהן.

טינה ולדמן: לפני מספר שנים היינו בין 11 בתי ספר של אורט שהיו במסגרת "כישורי למידה".

טינה ולדמן: ניצה נמצאת איתנו, וכן רחלי איינהורן המאבחנת של בית הספר שמלווה אותנו מן היום הראשון שנכנס "כישורי למידה" אצלנו בבית הספר.

טינה ולדמן: אנחנו קיבלנו מאבחנת, ואם בתחילת הדרך היה קשה היא תספר לכם.

טינה ולדמן: נמצא איתה תלמיד, חגי צנחני.

טינה ולדמן: רחל וחגי, בבקשה.

רחלי איינהורן: כפי שטינה אמרה, בית הספר היה בין 11 בתי הספר הראשונים של אורט שנכנס לפרוייקט "כישורי למידה".

רחלי איינהורן: כיום משתתפים בפרוייקט הזה כ-40 בתי ספר.

רחלי איינהורן: במרכז לכישורי למידה הושם דגש על פיתוח תפיסה חדשה להתמודדות עם תלמידים בעלי לקויות למידה.

רחלי איינהורן: התפיסה מבטאת את אחריות בית הספר במתן פתרונות פדגוגיים, קומוניטיביים, רגשיים וחברתיים לתלמידים בעלי צרכים ייחודיים.

רחלי איינהורן: מודל העבודה שהתפתח במרכז לכישורי למידה מכיל בתוכו שלושה מרכיבים מרכזיים - איתור, אבחון, טיפול והדרכה - ולכל אחד מהרכיבים נבנו כלים, שיטות ותהליכים ליישום בבתי הספר של אורט, וכיום גם של משרד העבודה.

רחלי איינהורן: רשת אורט והרשות המקומית מודעת לחשיבות הפרוייקט ולוקחת חלק ומסייעת בתקצוב הפעולות, מה שמאפשר מתן הזדמנות לתלמידים להשגת תעודת בגרות.

רחלי איינהורן: אני רוצה להודות לחגי שיושב פה איתנו, שהסכים לבוא ולספר את הסיפור האישי שלו.

רחלי איינהורן: אקדים ואומר שחגי גר בבני ראם, ובעברו בשל אי הצלחה במערכת החינוך נפלה החלטה משפחתית שהוא יעבור לגור אצל סבתא ואורט פתחו לו את הדלת, וזה הודות לצוות הנהדר שישנו כאן.

רחלי איינהורן: חגי יספר את הסיפור שלו.

חגי צנחני: לפני שהגעתי לאורט, חוויתי הרבה כישלונות בבתי הספר האחרים שהייתי בהם.

חגי צנחני: הגעתי לפה בכיתה י' והיום אני בכיתה י"ב.

חגי צנחני: הגעתי לכאן, רחלי עשתה לי אבחון, קיבלתי את כל ההתאמות שהייתי זקוק להן, וברגע שקיבלתי את ההתאמות נהיה לי שיפור בלימודים, הציונים שלי עלו, עברתי כמעט את כל הבגרויות בציונים טובים.

חגי צנחני: מאותו רגע הבנתי שאני לא טיפש, שבסך-הכל יש לי ליקוי למידה מסוים, וזה מה שגרם לי לכל הציונים הנמוכים.

חגי צנחני: טוב שיש אותו, זה באמת עוזר.

אילן שלגי: באמת יפה, שיהיה בהצלחה.

טינה ולדמן: ברשות

טינה ולדמן: כם, אני רוצה לציין כאן לזכות את הראייה של ראש העיר שלפני שנה ולפני שנתיים, במסגרת הרצון להעלות את אחוזי הבגרות, חלק מהתקצוב - מאחר שיש לנו מאבחנת כאן, ויש תלמידים שזקוקים לזה ולא יכולים לשלם בעצמם - בא מהרשות.

טינה ולדמן: הרשות ביוזמתה פנתה לתקצב חלק מהעלויות האלה.

טינה ולדמן: זאת דוגמא אחת.

טינה ולדמן: אנחנו מדברים על מפגש פדגוגי כולל - השתלמויות מורים, שלא אפרט כרגע.

טינה ולדמן: אתר האינטרנט שלנו הוא אתר פעיל, כפי שראיתם.

טינה ולדמן: אתם מוזמנים להיכנס.

טינה ולדמן: כשתגיעו הביתה בשעה מאוחרת של הלילה, אתם מוזמנים להיכנס ולראות בעין את הדברים.

טינה ולדמן: שדובר על פרוייקט של מד"צים פיזיקה.

טינה ולדמן: נמצאת איתנו הדר רוזנשטיין שמנהלת את הפרוייקט כחלק מהחיבור שלנו עם חטיבת הביניים, ונמצא איתנו איתי אביעוז.

טינה ולדמן: בבקשה, בוא ספר לנו.

איתי אביעוז: אני תלמיד בכיתה י"א.

איתי אביעוז: פרוייקט מד"צים פיזיקה הוא פרוייקט שבו תלמידי פיזיקה עוברים השתלמות בנושאים בפיזיקה שלא נלמדים בבתי ספר.

איתי אביעוז: המטרה של הפרוייקט היא ללמד ילדים את נושא הפיזיקה ולמשוך אותם ללמוד את הנושא, כדי שיהיו יותר פיזיקאים בעתיד, דבר שרק יכול לעזור למדינה ולפתח את המדינה.

איתי אביעוז: אנחנו במסגרת הפרוייקט עוברים השתלמויות, לומדים נושאים, ומעבירים את הנושאים שלמדנו לתלמידי כיתות ט' מבית-ספר אורן.

איתי אביעוז: המפגשים נערכים פעם בשבוע במשך שעה וחצי, יש שתי קבוצות, כ-20 תלמידים בכל קבוצה.

איתי אביעוז: במסגרת המפגשים אנחנו עושים להם ניסויים, נותנים להם הסברים, ומעבירים להם המון ידע דרך ניסויים ומצגות כדי שזה ימשוך אותם, כדי להראות להם את הצד היפה של הפיזיקה.

איתי אביעוז: תוך כדי זה מטפטפים להם קצת מהפיזיקה, קצת נוסחאות, קצת חוקים.

איתי אביעוז: זה שמשיעור לשיעור מספר התלמידים גדל, זה אומר שהם נהנים ומרוצים מהשיעורים.

איתי אביעוז: בתור מנחה אני מרגיש הרגשה מצוינת, זאת אחריות, זה כיף ללמד, ועוד יותר כיף שנהנים מזה ושאתה מרגיש שאתה תורם ושילדים באים שמחים.

איתי אביעוז: לי אישית זה רק עושה טוב, וכל שיעור אני נהנה ומחכה למפגשים הבאים.

איתי אביעוז: חשוב לציין שהתלמידים באים אחרי יום לימודים בשעה שתיים וחצי, הם באים בכל זאת, לומדים פיזיקה ורק נהנים.

טינה ולדמן: הם מקבלים קודם הדרכה מהדר רוזנשטיין, במסגרת אורט.

שאלה: כל כמה זמן אתה נפגש עם המד"צים בכל הארץ?

איתי אביעוז: אין זמן מוגדר.

איתי אביעוז: היה לנו מפגש אחד בסוף החופש הגדול, מפגש אחד בסוכות, ואחד בחנוכה.

איתי אביעוז: המפגשים בסוכות ובחופש הגדול היו מפגשים של יומיים, ישנו באכסניה.

קריאה: בקבוצה שהם נפגשים עם המד"צים מכל הארץ יש גם אולפנא מטבריה, בתי ספר ערביים, בית ספר דרוזי.

קריאה: כולם לומדים ויחד ונשארים יחד בערב.

קריאה: אנחנו עושים יומיים סמינרים של פיתוח מנהיגות צעירה בנושא מדעים.

שאלה: כמה מהחניכים שלך ילכו לפיזיקה?

איתי אביעוז: לדעתי כולם.

איתי אביעוז: אתה יכול לבדוק את זה, מילה של איתי אביעוז.

טינה ולדמן: כאן צריך לציין שהגידול במספר התלמידים הלומדים פיזיקה, ביולוגיה וכימיה הוא מרשים מאוד.

טינה ולדמן: אנחנו מדברים על שלוש קבוצות פיזיקה בכיתה י', שתי קבוצות בי"א ושתי קבוצות בי"ב, כך בכל אחת מקבוצות המדעים.

טינה ולדמן: הרבה מעבר לממוצע הארצי שלומדים פיזיקה בתיכונים הרגילים.

איתי אביעוז: אני רוצה להוסיף שכל העבודה שאנחנו עושים היא כלום בלי המורות לפיזיקה הדר ומרינה.

איתי אביעוז: השיעורים זה חלק קטן, אנחנו נפגשים כל פעם לפני השיעורים פעם בשבוע, מכינים את מהלך השיעור, מכינים את הניסויים כדי שהכל ילך כמה שיותר טוב, וזה רק בזכות העזרה של הדר וכל בית הספר.

שאלה: כמה יחידות אתה במתימטיקה וכמה באנגלית?

איתי אביעוז: 5 יחידות במתימטיקה ו-5 יחידות באנגלית.

שאלה: כמה בפיזיקה?

איתי אביעוז: 5 יחידות.

איתי אביעוז: גם כימיה 5 יחידות, אני לא מזלזל בכימיה.

טינה ולדמן: הוא גם שחקן כדורגל.

שאלה: כמה זמן פנוי זה משאיר לך?

איתי אביעוז: מספיק.

איתי אביעוז: מסתדרים.

קריאה: מה שחשוב לעתיד שלו זה יכולת ההשתכרות שלו, הסיכוי שלו לא להיות מובטל, הסיכוי שלו להביא תועלת למדינה.

אילן שלגי: תודה רבה, איתי.

טינה ולדמן: ציינו קודם שהיעד של בית הספר, שהוא חלק מהיעד האורטי והעפולאי, הוא בוגר ערכי עם תעודת בגרות, והדגש על החלק הערכי הוא מאוד משמעותי.

טינה ולדמן: קודם כל, אני חושבת שערכים כאן מוטמעים בעצם העשייה היום-יומית, איך שבית הספר נראה, לא רק חזותו אלא גם הניקיון שלו, זה התלמידים עושים בעצם העובדה שהם מכבדים, יחסי האנוש שביניהם, בין העובדים, המורים לתלמידים וכל השאר.

טינה ולדמן: אבל מבין הפרוייקטים האורטיים שמוטמעים כאן, אני רוצה להתחיל דווקא עם "חמניות" שתציג אורטל חכים.

טינה ולדמן: אורטל חכים היא תלמידה שנמצאת שנה שנייה בפרוייקט "חמניות".

טינה ולדמן: במסגרת מחויבות אישית מתאפשרת לתלמידים הבחירה, ואורטל בחרה את חמניות, אבל היא המשיכה עם זה גם בשנה השנייה.

טינה ולדמן: אולי ספרי מה את מקבלת בכלל מאורט ומה את מקבלת במסגרת הפרוייקט.

אורטל חכים: אני מתנדבת שנה שנייה בפרוייקט חמניות, אני גם מד"צית לפיזיקה ומשתתפת במכללה לביטחון לאומי לנוער.

אורטל חכים: אני רוצה לספר על פרוייקט חמניות.

אורטל חכים: זה התחיל בכיתה י', בשנה שעברה, זה התחיל כמחויבות אישית.

אורטל חכים: הגעתי למחלקה אונקולוגית ילדים בבית החולים העמק בעפולה, התרגשות מדהימה כל פעם שהגעתי לשם.

אורטל חכים: יש שם ילדים חולי סרטן, לא חסרים גם ילדים ערבים, ואני מוצאת את עצמי הרבה פעמים מטפלת בהם בלי שום קשר לדעה הפוליטית.

אורטל חכים: אני אספר סיפור קטן שהיה לי שם.

אילן שלגי: באלו גילאים הילדים שאת עובדת איתם?

אורטל חכים: יש ממש תינוקות.

אורטל חכים: אני יכולה הרבה להיות איתם, אבל אני כן עוזרת להורים להיות איתם.

אורטל חכים: עצם השהות שלנו שם היא להעביר לילדים את הזמן בכיף בלי אווירה של "הנה רופא בא לטפל בכם עכשיו".

אורטל חכים: אין עליי הסטיגמה של הרופא המפחיד והמאיים.

אורטל חכים: הם עוברים שם טיפולים מאוד קשים, ואני מעבירה את הזמן - מציירת איתם, משחקת איתם.

אורטל חכים: היה מקרה אחד שבאתי לשם ולא היו הרבה ילדים, היו שני ילדים ערבים ועוד ילד קטן ששיחק במחשב, יש לנו שם מחשבים שמחוברים לאינטרנט.

אורטל חכים: בדיוק היה פיגוע, אנחנו והצוות שעובד שם שמענו על הפיגוע ושמנו לב שהילד מסתגר פתאום, הוא מפחד מהתגובות שלנו, כי הבנתי שהיה איזשהו קשר בין המחבל המתאבד למקום שממנו הוא מגיע.

אורטל חכים: אמרתי לעצמי: אני מטפלת עכשיו במישהו שקשור לזה.

אורטל חכים: בלי לחשוב הרבה, אחרי שעה מצאתי את עצמי משחקת שש-בש עם אותו ילד.

אורטל חכים: לא שאני יודעת לשחק, אבא שלו ניסה ללמד אותי.

אורטל חכים: זה ממש כיף, אני רציתי להתנדב בפרוייקט הזה, בית הספר איפשר לי.

אורטל חכים: רציתי עוד לפני כן לעזור לילדים חולי סרטן בגלל איזשהו מקרה, לא אפרט עליו כי אין לנו הרבה זמן, אבל רציתי להתנדב ובית הספר איפשר לי להתנדב.

אורטל חכים: גם בתחילת השנה ביקשתי מאביגיל, שהיא האחראית על הפרוייקט, להתנדב שנה שנייה בלי שום קשר למחויבות אישית, רק בגלל שאני רוצה את זה.

אילן שלגי: זאת מחויבות אישית.

צבי פלג: אני רוצה להוסיף כאן שני דברים.

צבי פלג: הפעילות הזאת התחילה לפני ארבע שנים.

צבי פלג: התחלתי את דרכי ברשת אורט כשלא הייתי בתפקיד עם נוער אלא יותר במשאבי אנוש.

צבי פלג: אנחנו תרמנו לבית החולים את המחשבים ואת קווי האינטרנט, יש לנו היום 800 מתנדבים שנמצאים כמעט כל יום במשך 8-10 שעות בבתי החולים, אנחנו עושים להם קייטנות בתקופת הקיץ בכרמיאל, עובדים עם המשפחות.

צבי פלג: דווקא בבית חולים העמק, בביקור האחרון שלי לפני כשנה כשהייתי שם, אמר לי ראש המחלקה ההמטולוגית, כששאלתי אותו מה נשמע: הכל זורם והדם זורם.

צבי פלג: ואז ביקשתי שיסביר לי את המשפט הזה, הוא אמר לי: כשניכנס עם כל התלמידים אני אסביר לך.

צבי פלג: מתברר שכשהתלמידים שלכם באים והילדים חולי הסרטן מקבלים את האינפוזיות, לוקח שלוש שעות פחות לילד החולה לקלוט את האינפוזיה מאשר אם לא משחקים איתו במיטה.

צבי פלג: הוא יותר רגוע, והוא לא שם לב לאינפוזיה אלא הוא שם לב למשחק.

צבי פלג: אז הוא אמר לי: הבנת מה שנקרא שהכל זורם והדם זורם?

אילן שלגי: תודה, אורטל.

אילן שלגי: בהצלחה.

טינה ולדמן: כחלק מהפרוייקטים ערכיים, לא רק לעשייה לוקלית, אנחנו מדברים גם על עשייה לאומית.

טינה ולדמן: אני רוצה להזמין את הילה אריה.

טינה ולדמן: בואי ספרי לנו מה הפרוייקט של ישראל מתקווננת אליך, שזה פרוייקט של רשת אורט.

טינה ולדמן: בבקשה.

הילה אריה: שלום לכולם, אני מאוד מתרגשת.

הילה אריה: אני בכיתה י"א.

הילה אריה: מאז פרוץ אינתיפאדת אל-אקצה בספטמבר 2000 מתנהלים מסעות תעמולה ושיסוי כנגד העולם היהודי בכלל ומדינת ישראל בפרט.

הילה אריה: רשת אורט, בהיותה רשת טכנולוגית, בשיתוף מועצת התלמידים הארצית שלה, הקימה את פרוייקט "ישראל מתקווננת אליך".

הילה אריה: במסגרת הפרוייקט נעשית לחימה בתופעת האנטישמיות ההולכת וגוברת.

הילה אריה: הלחימה נעשית באמצעות אתר אינטרנט שהוקם על-ידי מארגני הפרוייקט, כאשר בו יש טריוויה בנושא ישראל, יומנים אישיים, ראיונות, סיקורים לאירועים חשובים, תמונות ועוד.

הילה אריה: באורט עפולה ישנה קבוצת נציגים אשר משתתפת בפרוייקט ואליה הצטרפו כיתות, כאשר הכל נעשה במסגרת החינוך הערכי של בית ספרנו.

הילה אריה: כמו שאומר צוות הפרוייקט: אל נשאיר את הזירה פנויה לאויבינו ואל נשאל מה המדינה יכולה לעשות, כי המדינה היא אנחנו, וכאשר אנו עושים למענה אנו עושים למעננו.

הילה אריה: תודה רבה.

אילן שלגי: הילה, עם מי אתם מדברים בפרוייקט הזה - ביניכם או גם עם אחרים?

אילן שלגי: אתם עוסקים בנושא המאבק באנטישמיות, מול מי אתם עושים את זה, עם מי אתם מדברים?

הילה אריה: הקימו אתר ניסיוני שבו אנחנו מפרסמים כל מיני דברים.

הילה אריה: אנשים מן הסתם נכנסים לאתר הזה כי התכנים נמצאים באנגלית ובשאר השפות.

אילן שלגי: זה מה שרציתי לשמוע, שזה באנגלית.

אילן שלגי: כלומר, יש לכם קשר גם עם גורמים מחוץ לישראל?

הילה אריה: כן.

הילה אריה: הבסיס להשתתפות בפרוייקט זה ידע בסיסי באינטרנט ושפה נוספת ברמת שפת אם.

הילה אריה: קצת קשה להשיג רמת שפת אם לכולם, אבל ברמה שמאפשרת לכתוב תכנים ברמה גבוהה.

גיא בן-גל: בהערת אגב הזכירו פה את מועצת התלמידים הארצית של אורט.

גיא בן-גל: נציגים שלהם היו בכנסת לפני יומיים, הם גם שוחחו עם חבר הכנסת שלגי וסיפרו לנו על הפרוייקט שלהם.

יצחק מירון: אם זה לא הספיק, אנחנו בעיריית עפולה יזמנו כנס בן יומיים, שיתקיים בשבוע הבא, של כל המנהלים שלנו, בנושא הטמעת ערכים.

יצחק מירון: אנחנו דנים רק בעניין הזה, קודם כל להגדיר לעצמנו איזה ערכים אנחנו רוצים ואחר כך מה עושים, מעבר למה שכבר נעשה.

צבי פלג: אני חוזר ואומר - ברשת אורט אין יותר מחויבות אישית בכיתה י', המחויבות האישית היא מכיתה ז' עד י"ב.

צבי פלג: תלמיד צריך לתת כל שנות לימודיו לקהילה או למדינה.

טינה ולדמן: נמצא איתנו אלירן אלגרבלי, תלמיד כיתת י"ב אלקטרוניקה, נציג מועצת התלמידים, יספר על מועצת אורט ישראל.

אלירן אלגרבלי: שלום לכולם.

אלירן אלגרבלי: אם דיברו כאן על ערכים ועל מתן עזרה והטמעה של הדברים אלה בנו, רשת אורט בכלל ואורט עפולה שפעיל בזה, אנחנו חלק מ"מסרבים לסרב".

אלירן אלגרבלי: היינו בפגישה בנצרת עלית שהיו שם חברי כנסת, בבית ספר אורט, העלינו את הנושא של "מסרבים לסרב", החלק הזה מאוד חשוב, כי באמת יש דברים שצריך להעביר אותם ודברים שצריך לטפל בהם.

אלירן אלגרבלי: לאורט עפולה, למועצה שלנו, יש מספר נציגים מכובד בוועדה הזאת וגם בנושאים שנמצאים שם.

אלירן אלגרבלי: אנחנו פעילים איתם באופן שוטף, יש מטרה להכניס את זה לכאן, לאורט עפולה, אפילו בהיבט יותר גדול, עם זימון של אנשי צבא שלנו, שעברם היה בבית ספר אורט, של אנשים בעלי מעמד, להעביר את המסר החשוב הזה לתלמידים שלנו כאן בבית הספר.

אלירן אלגרבלי: משהו נוסף חשוב בהקשר למועצת התלמידים של בית ספר אורט עפולה.

אלירן אלגרבלי: יש לנו עמותה שקוראים לה סל"ע - סיוע לתושבי עפולה.

אלירן אלגרבלי: לקחנו על עצמנו פרוייקט, יצרנו איתם קשר, בית ספר עצמו נתן לנו תמיכה ועזרה מבחינת מקום לאחסון ציוד, אנחנו מתכוונים לצאת בפרוייקט שכל כיתה או מספר כיתות יביאו מספר מצרכי יסוד חשובים לתושבים ולאנשים שקשה להם, והמטרה היא להשיג מספר רב של דברים חיוניים למען תושבי עפולה.

אלירן אלגרבלי: חשוב לציין שבית הספר תמך בנו, הוא עודד את הרעיון בבית הספר עצמו, וזה נתן לנו עידוד שמה שאנחנו עושים זה דבר טוב ונכון, ודאגו לנו למקום לאחסון כל המצרכים.

אלירן אלגרבלי: הם נתנו לנו מקום יותר גדול, אז יש לנו יכולת להשיג מספר רב יותר של מצרכים.

אלירן אלגרבלי: אנחנו, מועצת התלמידים, יושבים עם ההנהלה באופן שוטף.

אלירן אלגרבלי: אני יכול לספר סיפור שלא קשור למועצת התלמידים.

אלירן אלגרבלי: חבר שלי ואני רצינו לשנות שעתיים במערכת בפיזיקה.

אלירן אלגרבלי: ישבנו אצל טינה וקיבלנו את המערכת כך כדי שנראה איך העניינים פה עובדים.

אלירן אלגרבלי: שיתוף הפעולה היה מלא.

טינה ולדמן: אני אומר רק עוד דבר אחד, אלירן לא ירחיב כי הזמן הוא קצר.

טינה ולדמן: אלירן נסע במסגרת פרוייקט ליד שמופעל בעיר עפולה, שחונך תלמידים שבמשפחותיהם יש נפגעי סמים.

טינה ולדמן: הוא חונך את התלמידים האלה מדי שבוע.

טינה ולדמן: יחד עם זאת במסגרת הארצית הוא נסע לארצות הברית, לוושינגטון, כדי למצוא עוד תרומות ועוד סיוע לאותו פרוייקט.

טינה ולדמן: תודה, אלירן.

טינה ולדמן: נמצא איתנו השוטר הקהילתי שלנו מוסא חרקו.

טינה ולדמן: מוסא נמצא איתנו, והוא ישקף יחד עם תלמידה שלנו, רויטל, את הפרוייקט של המשמר האזרחי.

טינה ולדמן: כששמענו עליו פעם ראשונה, אנחנו מוכנים להודות שהיינו קצת סקפטיים בהתחלה לגבי העניין של המשמר האזרחי, אבל היום הוא בהחלט פועל אצלנו.

טינה ולדמן: בבקשה, מוסא.

מוסא חרקו: כפי שצויין, אנחנו עושים עם מועצת התלמידים את פרוייקט "בית ספר בטוח".

מוסא חרקו: פרוייקט שני שאנחנו עושים זה פרוייקט חינוכי, שהנוער פה - אני חושב שהגענו ל-20 בני נוער - משתתף באבטחה של מוסדות חינוכיים בעיר.

מוסא חרקו: דרך אגב, 50% ממפקדת הנוער בשכונה מורכבת מנוער אורט בלבד.

מוסא חרקו: זה רק מוכיח שבית הספר נרתם לכל רעיון ולכל יוזמה.

מוסא חרקו: אני רוצה לציין שכשהיה הסיפור של אורט ביקנעם, שהיה בו כמעט פיגוע, התלמידים היו ממש בשמירה.

מוסא חרקו: הם הוכשרו, עברו מטווחים.

מוסא חרקו: מדובר בתלמידים מכיתה י"א, כי אנחנו מחויבים מבחינת נשיאת נשק, מבחינת החוק, שאלה יהיו תלמידים מעל גיל 17.

מוסא חרקו: אני רוצה להגיד לכם שרויטל, לדוגמא, מתנדבת כבר שנה וחצי - שנתיים, היא יכולה לשאת נשק.

מוסא חרקו: התלמידים נושאים נשק קרבין, מכשיר קשר, והם מאבטחים את המוסד החינוכי, שזה דבר חיוני.

מוסא חרקו: מעבר לזה, בשנה שעברה יישמנו פה פרוייקט נהדר של רשת אורט - נפל"א - נוער פועל למען איכות הסביבה.

מוסא חרקו: זה פרוייקט משותף לנו ולרשת אורט, אני באמת שמח שאני עובד בבית הספר הזה.

מוסא חרקו: בכל מקרה, אחרי מה ששמעתי פה, את הבן שלי אני אשלח לכאן.

מוסא חרקו: אני בן העדה הצ'רקסית ויש פה גם תלמידים מהעדה הצ'רקסית, ואנחנו ביחסים טובים.

מוסא חרקו: רק לפני יומיים ערכנו מפגש של בני נוער של רשת אורט עם העדה הצ'רקסית, היה מאוד מוצלח.

מוסא חרקו: בקיצור, יש אין סוף פרוייקטים ואני בהחלט מברך את טינה על זכייתה בפרס.

מוסא חרקו: מגיעה לה, מגיע לרשת אורט.

רויטל: אין הרבה מה להוסיף.

רויטל: אציין שאני כבר שנה וחצי במשמר האזרחי, וזה מאוד כיף לתרום - פעם בשבוע להגיע, את מרגישה שעשית משהו למען הקהילה.

אילן שלגי: את שומרת בגן ילדים, בבית ספר?

רויטל: אני נמצאת בבית ספר פעם בחודש חמש שעות, כל פעם באותו מקום, בית ספר אלומות, שהוא בית ספר יסודי כאן בשכונה.

רויטל: אני חושבת שזה באמת כיף לתרום, ואני מרגישה עם זה מאוד טוב.

יהודית גידלי: זה במקום לימודים?

דובר: כן.

דובר: לא קורה שום דבר, תאמיני לי.

דובר: כל הפעילויות, גם חמניות זה בבוקר.

אילן שלגי: ובימים שאת לא נמצאת באלומות, יש שם נוכחות שלכם או של תלמידים אחרים מדי יום?

רויטל: יש תלמידים אחרים.

אילן שלגי: לפי מה שהבנתי ממוסא, לא תמיד מקבלים תלמידים.

מוסא חרקו: יש שם שמירה של בית הספר, והתלמידים באים לחזק את השמירה הקיימת.

מוסא חרקו: ערך מוסף אצלנו שהתלמידים בבתי הספר היסודיים מאוד מתקשרים אליהם.

מוסא חרקו: מעבר לתגבור של מערך הביטחון, של השיטור, הילדים מאוד נקשרים אליהם.

אילן שלגי: יפה מאוד.

טינה ולדמן: מכיוון שאנחנו ביום חורפי, נעביר לכם כמה תמונות על בית הספר ונאמר לכם תודה.

טינה ולדמן: אני רק רוצה לומר שמעבר לדברים היפים, בהחלט ישנה התמודדות עם לא מעט קשיים, מצוקות, ששייכות לכל החברה הישראלית אבל היופי הוא לעמוד ולהתמודד מולם ולתת לאותם הנערים תחושה של בית שני ולהביא אותם להישגים ולמצות את הפוטנציאל כמה שאפשר יותר.

טינה ולדמן: אני מודה לכולם, בוודאי למורים שהיו אתי.

טינה ולדמן: כאן נמצאים התלמידים הנפלאים שלנו, ויושב ראש ועד ההורים שנמצא איתנו ולא מדבר, ולכם תודה, למנהל האזור ולכל האנשים שאיתנו.

צבי פלג: הארץ מחולקת לשישה מנהלי אזורים.

צבי פלג: שלא כמו שנדמה, שתחשבו שזה מחוז במשרד החינוך.

צבי פלג: הוא מנהל אזור, זה one man show, שהמשרד שלו ברכב.

צבי פלג: הוא היה מנהל אורט קריית ביאליק, בעל ניסיון בניהול בתי ספר, והוא למעשה עוזר למנהלים שנמצאים באזור שלו בכל מה שצריך לעזור בניהול בית-ספר.

צבי פלג: הוא הפה שלהם לפעמים גם כלפי מטה רשת אורט, אבל אני אומר שוב - ד"ר זאב פיינשטיין, מגיעה לו התודה והברכה כי הוא עושה עבודה נפלאה.

צבי פלג: אני רוצה להודות גם ליעקב סעדה על העבודה הנפלאה ועל שיתוף הפעולה.

אילן שלגי: אנחנו עוד נסכם את היום הזה בהמשך, כי אנחנו ממשיכים מפה לתחנה חשובה אחרת.

אילן שלגי: אבל בכל זאת לכם, לאנשי אורט עפולה, אני מבקש להודות על הזמן שהקדשתם לנו פה, על הדברים המאוד מעניינים ומרגשים ששמענו פה.

אילן שלגי: אני רוצה להודות לך, טינה, ולהודות בעיקר גם לתלמידים - חגי, איתי, אורטל, הילה, אלירן, רויטל.

אילן שלגי: אני מקווה שהזכרתי את כל התלמידים.

אילן שלגי: מאוד התרשמתי מהדברים שהצגתם פה, שכולם בחסות ובארגון של רשת אורט אבל בלי האנשים הנפלאים והתלמידים הנהדרים שיש לכם פה אי אפשר היה להגיע להישגים שאתם מגיעים אליהם.

אילן שלגי: מאוד התרשמתי מהדברים שלך, צביקה, כשדיברתי על זה שהדגל הראשון הוא הערכים והדגל הפחות חשוב הוא המדע והטכנולוגיה.

אילן שלגי: אבל כל הנושא של הערכים והמחויבות והמעורבות והשאלה מה אני יכול לתת לחברה ולמדינה, הלוואי וכולם אצלנו יפעלו בדרך הזאת וגם יבצעו.

אילן שלגי: באמת יש הרבה מה ללמוד מכם.

אילן שלגי: אני לא מתפלא שאתם מצטיינים וזוכים בפרסים, ושהתלמידים שלכם - אני בטוח שלא רק שהם אוהבים את בית הספר ונהנים בו, אלא שהם גם יֵצאו מפה עם מטען גדול מאוד לחיים.

אילן שלגי: אני לא יכול להבטיח שבקרוב אחזור לכאן לברך, אבל יום אחד אני אחזור.

אילן שלגי: מה שאני כן מבטיח, היות ויש לי כעת היכרות עם הדברים המיוחדים שאתם עושים, אני אעקוב - אם זה באתר האינטרנט, אם זה בתקשורת או דרך הנהלת אורט, כי אתם מקום שנעים להיות בו ואפשר ללמוד ממנו.

אילן שלגי: גם כמה מהדברים שאמרתם פה, ברור לי שפה ושם אצטט אותם.

קריאה: כמו שטל ברודי אמר - אנחנו על המפה.

אילן שלגי: אמרת נכון.

צבי פלג: רשת אורט היא 12% מהחינוך העל-יסודי במדינת ישראל.

אילן שלגי: זה מספרית, אבל זה לא המשקל הסגולי.

טינה ולדמן: תודה רבה לכולם.

גיא בן-גל: רבותיי, שוב תודה רבה להנהלת בית הספר, תודה רבה לצוות, תודה רבה לתלמידים, תודה רבה להורים, תודה רבה לכולם.

אילן שלגי: קודם כל, אני רוצה לומר לכם שלום.

אילן שלגי: מר סלמן זועבי, מנהל בית הספר, מר דני עטר, ראש המועצה.

אילן שלגי: היות ובאנו אליך, סלמן, אני רואה בכך את האיש הכי חשוב בשבילי פה.

אילן שלגי: מי שיותר חשוב ממך זה רק התלמידים שלך.

אילן שלגי: מר צביקה פלג, מנכ"ל אורט, וכל הידידים האחרים.

אילן שלגי: עם חלק מכם אני כבר נודד מהתחנה הקודמת בעפולה.

אילן שלגי: אני רוצה לספר לכם שאנחנו, ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, נמצאים כל שבוע לפחות יום אחד בשטח.

אילן שלגי: החינוך נמצא בשטח, לא בכנסת.

אילן שלגי: משם נוכל לסייע ולייעץ אחרי שנכיר את השטח ואחרי שנלמד ממה שקורה בשטח.

אילן שלגי: לכן חשוב לנו להיות הרבה במפגשים עם תלמידים, עם מורים ומנהלים, עם ראשי רשויות.

אילן שלגי: אנחנו פוגשים אתכם או נציגים שלכם גם אצלנו בכנסת, אבל חשוב לנו לבוא ולראות אתכם בעשייה שלכם.

אילן שלגי: עם רשת אורט יש לנו היכרות כבר ארוכה, בת שנה, מאז שאנחנו בתפקיד, וידענו שכשנבוא לכאן נלמד הרבה ונופתע למרות כל הדברים ששמענו.

אילן שלגי: כבר בכניסה לכאן, אני רואה שאני בא לדבר אחר.

אילן שלגי: לא ציפיתי לראות דבר כזה, ושמעתי כמה מילים בדרך לכאן מצביקה על בית הספר שלך, סלמן, אז אנחנו באמת שמחים להיות אתכם ויש לנו אתכם שעה וחצי או אפילו יותר.

אילן שלגי: בבקשה.

סלמן זועבי: צהריים טובים.

סלמן זועבי: ראשית כל, כבוד גדול לנו לארח את האנשים המכובדים בבית הספר שלנו.

סלמן זועבי: בית הספר הוא בן 12 שנה בסך הכל, בית הספר נוסד בשנת 1992, ובשנים האלה הצלחנו למקום אחר מאשר כשפתחנו, אנחנו נפרט בהמשך.

סלמן זועבי: דני עטר, אולי אתה רוצה לברך בכמה משפטים.

דניאל עטר: אולי לפני הברכות, נמצא איתנו כאן ד"ר אמין מוקטרן, מפקח משרד החינוך.

דניאל עטר: הוא מלווה אותנו כאן צמוד הרבה מאוד זמן, עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

דניאל עטר: סלמן תיכף יציג את הצוות שלו, אני לא אדבר על הצוות שלו.

דניאל עטר: זוהר קציר, מנהל מחלקת החינוך, ומשמאל רן לב, מנהל אגף החינוך במועצה.

דניאל עטר: פריצת הדרך הגדולה ביותר של בית הספר נעשתה ביום שבו חתמנו על הסכם עם רשת אורט, עם המנכ"לים הקודמים והמנכ"ל הנוכחי.

דניאל עטר: נהוג שלא לומר שבחו של אדם בפניו, אבל אין לנו כל יום הזדמנות, ואני אומר את זה כאן, גם בפניך וגם בפני הצוות והתלמידים שנוכחים כאן, אני מאחל לנו שכל מי שעומד מולנו במוסדות שמחוץ לאזור ייתן דוגמא של ארגון כמו שצבי פלג נותן, מלווה, מכוון, דוחף.

דניאל עטר: נדמה לי שכבר שש-שבע פעמים היית פה, זה פשוט מדהים, זה לא היה בעבר, אין לזה דוגמא בשום מסגרת, ואני חושב שזה ראוי להערכה, וראוי לומר זאת כאן בפניך, יושב-ראש ועדת החינוך.

דניאל עטר: אנחנו שמחים מאוד לארח אותך כאן עם כל האנשים שהגיעו אתך, חבל לנו שלא כל ועדת החינוך הגיעה לכאן.

אילן שלגי: גם לי חבל.

דניאל עטר: כי אני חושב שמה שאמרת קודם זה נכון, החשיבות של הירידה לשטח היא עצומה, ואני מניח שאתה תשמע כאן דברים שאתה לא תאמין שקיימים במדינה שלנו, שרגילה לכל כך הרבה אלימות בין ערבים ליהודים, במיוחד בין ישראל לפלסטינים אבל גם בתוך ישראל, וכולנו יודעים על חוסר המעמד הנכון שהמדינה מייחסת לערביי ישראל.

דניאל עטר: אני מניח שתשמע כאן מעבר למסגרת בית הספר, אבל בית הספר הוא מאפיין של האווירה כאן באזור, תשמע כאן דברים אחרים לחלוטין, מציאות אחרת מתהווה כאן.

דניאל עטר: יושבים פה נציגים - גם תלמיד וגם מחנך מבית ספר עמק חרוד, בית הספר הקיבוצי של המועצה מהעמק למטה - והם יספרו לך על החלק שלהם בפרוייקט משותף באזור.

דניאל עטר: בסך הכל באת לחממה חינוכית מהטובות ביותר שאנחנו מכירים.

דניאל עטר: אנחנו לא אומרים את זה מכיוון שאתה כאן, אנחנו אומרים את זה כל הזמן, אבל מנצלים את העובדה שאתה כאן כדי לומר לך שהגיע הזמן להשקיע את הכסף במקומות הנכונים, להפנות את המשאבים לכיוונים הנכונים.

דניאל עטר: אני גם רוצה לנצל את ההזדמנות ולומר לך - אתה ציינת שאתם ועדת החינוך והתרבות, אני מצטער לומר שאנחנו לא משקיעים בתרבות בכלל, לא בתרבות הערבית ולא בתרבות היהודית, אולי משקיעים קצת בתרבות במרכז הארץ אבל לא במקומות האלה שאפשר לייצר כאן דברים יוצאים מן הכלל.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: עוד דבר חשוב - נמצאים אתי גב' יהודית גידלי, מנהלת הוועדה, וגיא בן-גל העוזר שלי.

אילן שלגי: יש איתנו טייפ להקלטה וגם נרשמים דברים, אנחנו בישיבה של ועדת החינוך והתרבות, אתם תוכלו למצוא את הדברים באתר האינטרנט של הכנסת.

סלמן זועבי: ברשותכם, ננסה ביחד להציג את בית הספר למרות שנעשים כאן דברים רבים, דברים מאוד מיוחדים, ואי אפשר להציג את הכל בפרק זמן של שעה, אבל ננסה.

סלמן זועבי: נמצאים כאן חברי הנהלה, מחנכים ותלמידים שמשתתפים השנה בפרוייקטים.

סלמן זועבי: נמצא כאן בסאם זועבי, סגן מנהל בחטיבה העליונה, חוסיין זועבי, סגן מנהל בחטיבת הביניים, כי המבנה הארגוני הוא מנהל ושני סגנים.

סלמן זועבי: יש גם הנהלה מורחבת של רכזי שכבות ובעלי תפקידים מוסדיים.

סלמן זועבי: נאדר עבדאללה, רכז חברתי, ופא, יועצת חינוכית, עאמר דהאמשה הוא רכז שפה וספרות ערבית בבית הספר, אוסאמה סוידאן, רכז מתימטיקה, הצלם הוא רכז חברתי בחטיבה העליונה, אחמד זועבי, יועץ, אחמד אגבאריה, רכז מחשבים.

סלמן זועבי: עאמר דהאמשה זכה בפרס חינוך כמורה ומחנך תיכון.

דניאל עטר: אנחנו השתדלנו רק לא להפריע לכם...

סלמן זועבי: כולנו ביחד רואים מטרות, וכולנו ביחד מתגייסים לממש את המטרות, ושוררת כאן אווירה מאוד-מאוד חמה וידידותית בין כל הגורמים, כך שאנחנו עושים בכיף את העבודה.

סלמן זועבי: ישיבות משותפות של אורט משרד החינוך והמפקח של משרד החינוך, אמין מוקטרן היום, וגם קודמיו, כולנו ביחד עשינו את העבודה בכיף, באווירה מאוד יפה.

סלמן זועבי: לא חשוב לנו מי יעשה מה, העיקר שאנחנו נעשה.

סלמן זועבי: לכן הצוות שלנו לא חושש לטעות, אנחנו לומדים מהטעויות שלנו, זה מאוד חשוב, כך שבבית הספר יש למידה מעמיתים, למידה מעשייה, ותיכף יספרו המחנכים על פרוייקטים בתחומים שמעידים על כך.

סלמן זועבי: היום - דני יכול להעיד - בחלוקת המלגות של הסטודנטים, לפני הקמת בית הספר המועצה חיפשה סטודנטים בשביל להעניק להם מלגות, וסכום המלגה היה גבוה.

סלמן זועבי: היום הבעיה של המועצה שהיא לא תוכל להעניק אותם סכומים שהיא העניקה פעם, מכיוון שמספר הסטודנטים עלה פי עשרה, אולי אפילו יותר, ממה שהיה פעם לפני עשר שנים.

סלמן זועבי: לכן היום אני גאה בכך שבשנה הבאה יש לנו כבר מורים שהם תלמידים שלנו, בוגרים שלנו, יש לנו מהנדסים שכבר הספיקו לסיים בטכניון או באוניברסיטאות אחרות, בשנה הבאה נקבל קבוצה ראשונה של רופאים שיגיעו מחוץ לארץ ויש גם רופא בוגר האוניברסיטה העברית שיסיים בשנה הבאה.

סלמן זועבי: אנחנו מקווים שבעוד כמה שנים תהיה אוכלוסייה שונה לגמרי, במקום אחר ממה שהיתה בימים הראשונים שפתחנו את בית הספר.

אילן שלגי: אתם הרבה מעל הממוצע הארצי.

סלמן זועבי: צוות המורים שלנו הוא צוות צעיר יחסית, הוא תמיד מתחדש.

סלמן זועבי: אנחנו מנסים לקלוט מורים שתוך כמה שנים יתפתחו, ולכן העבודה בבית הספר מתנהלת ברצף השש-שנתי עם צוותים מקצועיים, ולכל מורה חדש יש מרכז שמלווה אותו במהלך השנים הראשונות עד שיצמחו הכנפיים שלו ויצליח לעבוד לבד.

סלמן זועבי: אני רוצה להודות בפני האנשים המכובדים שנמצאים איתנו, ואני חושב שזאת ההזדמנות להודות למנכ"ל אורט ישראל שמגיע לעתים קרובות לבית הספר יחד עם כל הסמנכ"לים - משה קרפל, אלי אייזנברג, מאיר פרשטמן, וכל מנהלי תחום הידע הזה.

סלמן זועבי: זאב פיינשטיין עומד לרשותי 24 שעות ביממה.

סלמן זועבי: אני רוצה להודות גם לאמין מוקטרן שהוא גם עומד לרשותי כל הזמן, מסייע ועוזר ומקדם כל דבר.

סלמן זועבי: אני חושב שיש לו תרומה נוספת, שהוא עוזר לנו לבחור את המורים הטובים ביותר במשרד החינוך על בסיס מקצועי בלבד.

סלמן זועבי: בקטע הזה אני רוצה להודות לו בפני כולם.

חוסיין זועבי: ברוכים הבאים.

חוסיין זועבי: בית הספר חרת על דגלו לרבות השכלה אזורית, שיצמיח מגוון עשיר של מגמות התואמות את רוח התקופה ואת הצרכים השונים של התלמידים.

חוסיין זועבי: כדי לממש חזון זה בית הספר פתח את המגמות הבאות - הנדסת אלקטרוניקה ומחשבים, הנדסת תוכנה בצירוף פיזיקה ברמה מוגברת, כשממוצעי ציוני התלמידים בבחינות הבגרות בשתי המגמות האלה הם מהראשונים בארץ, הנדסת מכונות בהתמחות מכטרוניקה גם בצירוף פיזיקה, זאת מגמה חדשה שרק בתחילת השנה הזאת נפתחה; ביולוגיה-כימיה-מחשבים, שזאת כיתה עיונית, שרוב התלמידים שם לומדים ברמה מוגברת גם ביולוגיה, גם כימיה וגם מחשבים; ניהול עסקי, מה שנקרא בזמנו מינהל וחשבונאות; סוציולוגיה, גם כיתה עיונית; מב"ר, מערכות בקרה ואנרגיה, ומערכות ייצור ממוחשבות.

בסאם זועבי: אני אדבר על שני נושאים.

בסאם זועבי: הנושא הראשון הוא המפגש הפדגוגי הכולל, והנושא השני הוא משוב בית ספרי.

בסאם זועבי: לגבי המפגש הפדגוגי הכולל, אנחנו כבית ספר השתתפנו לפני שלוש שנים, הטמענו את הנושא בבית ספרנו בהדרכת ד"ר מאיר פרשטמן ועליזה אברהמי של רשת אורט ישראל.

בסאם זועבי: במפגש הפדגוגי הכולל רכשנו לעצמנו את ההעצמה של תפקיד רכז מקצוע, של תוכנית הוראה, של מעקב אחרי ביצוע תוכנית לימודים ותפקידו של רכז המקצוע.

בסאם זועבי: החלטנו שכל ראש דיסציפלינה, קרי רכז מקצוע עם הצוות שלו, בונים תוכנית הוראה בית ספרית בהתאם לרמות השונות של התלמידים ולפי היכולות של השכבות.

בסאם זועבי: המפגש הפדגוגי הכולל עזר לנו להבין איך לעקוב אחרי ביצוע תוכנית הלימודים, מורה מחלק את תוכנית הלימודים לתלמידים והתלמיד והאב המורה, שלושתם עוקבים אחרי ביצוע תוכנית ההוראה בבית הספר.

בסאם זועבי: האב היושב בתוך הבית יכול לעקוב אחרי ביצוע תוכנית הלימודים, וזה חשוב מאוד.

ופא: אני יועצת חינוכית.

ופא: השירות הפסיכולוגי בבית הספר כולל שלוש יועצות ופסיכולוג חינוכי, אבל השטח מבקש עוד, ואנחנו מקווים שנגדל ונמשיך לגדול.

ופא: יש לנו שיטה ייחודית משלנו בעבודה, אנחנו לא מחלקים בינינו את הכיתות, כאילו כל אחד יודע באלו כיתות הוא מטפל, אלא השיטה שלנו היא שאנחנו נותנים חופש בחירה לתלמידים לבחור איזה יועץ הם רוצים מבחינת טיפול פרטני.

ופא: ההיגיון של זה שכל אחד משלושתנו מתמחה בתחום טיפולי - אחד בטיפול דינמי, אחד בטיפול התנהגותי - זה גם גישות של טיפול וגם מתן חופש בחירה לתלמידים.

ופא: חוץ מזה שלושתנו עובדים יחד על תוכניות המניעה והטיפול בבית הספר, כמו מניעת אלימות, הכוון מקצועי לכיתות ט', הכוון מקצועי לכיתות י"ב, לבנות תוכנית "אני מתבגרת" ועוד תוכניות.

ופא: זה מה שאני רוצה להציג בפניכם, אבל גם, מר סלמן, אני אפתיע אותך במה שאגיד עכשיו.

ופא: אני יודעת שאתה לא אוהב הפתעות אבל כך החלטתי ביני לבין עצמי, שאני אשא באחריות של מה שאני אגיד.

ופא: כעובדת בבית הספר הזה וכמי שעבדה לפחות בעוד חמישה בתי ספר, מה שמחזיק אותי פה זה השירות שאני מקבלת גם מבית הספר וגם מאורט.

ופא: כשנכנסת, ח"כ שלגי, אמרת שאתה כל כך מעריך את מר סלמן אבל גם את התלמידים שלו, אז יש לקוחות הפנים ולקוחות החוץ.

ופא: אני מרגישה את עצמי גם כלקוח פנים שדואגים לו, ואני מרגישה תמיכה בלימודים שלי - בית הספר מאוד תומך במורים שלו, מעודד, גם הם מקבלים מלגות, גם מאפשרים לנו גמישות במערכת השיעורים, כך שנלך ונלמד כדי לדעת יותר.

ופא: באמת זה המקום להגיד לכם תודה, גם לאורט וגם להנהלת בית הספר.

נאדר עבדאללה: אני רכז חינוך חברתי בחטיבת הביניים.

נאדר עבדאללה: אני אפרט בפניכם את הפעילות החברתית שנעשתה בשנים הקודמות וגם בשנה הזאת.

נאדר עבדאללה: תוכנית החינוך החברתי נגזרת מחזונו של בית הספר והיא באה לממש את היעדים הערכיים, החינוכיים והחברתיים שנקבעו בחזון.

נאדר עבדאללה: הם מתחלקים לשני חלקים - החלק הראשון שמתמקד בפעילות בתוך בית הספר, ואני אזכיר בקיצור רב את המוקדים לפעילויות אלה שנעשו בשנים קודמות וגם נמשכים בשנה זאת.

נאדר עבדאללה: הפעילות מתמקדת בבחירת מועצת תלמידים באופן דמוקרטי בתחילת השנה, שכוללת את כל התלמידים מכיתות ז' עד כיתות י"ב, וזה בא להקנות לתלמידים את הערך והזכות לבחור ולהיבחר.

נאדר עבדאללה: דבר שני זה המורשת הערבית אשר מתקיימת בשעות החברה, ובשיתוף מועצת התלמידים אנחנו עורכים חידונים נושאים פרסים אשר מטרתם עידוד התלמידים לרכוש ערכים כמו סבלנות וסובלנות בהסתמך על ספר הקוראן.

נאדר עבדאללה: עידוד תלמידים למצוינות, עידוד תלמידים ליצירתיות ועידוד תלמידים לקריאה בתערוכת ספרים, כמו גם עלון בית הספר שאנחנו מוציאים בכל שנה, בנוסף לפעילות היזומה על-ידי משרד החינוך או המועצה האזורית או אורט ישראל.

נאדר עבדאללה: אני רק אזכיר את השמות של הפרוייקטים שנערכו בשיתוף בין בית הספר שלנו, אחווה ועמק חרוד, וגם בית ספר ניר העמק בעפולה.

נאדר עבדאללה: אני חושב שזאת הפעם הראשונה בארץ שנערך פרוייקט כזה של תחרות בידיעת תנ"ך-קוראן, תחרות שכללה תלמידים מבית ספר אצלנו וגם מבית ספר עמק חרוד ובית ספר ניר העמק בעפולה.

נאדר עבדאללה: זה היה פרוייקט מיוחד במינו, יש פה תלמידים - אוֹרי מעמק חרוד יספר על הדבר הזה.

נאדר עבדאללה: השנה אנחנו מרחיבים את הפעילות שלנו, תלמידינו משתתפים גם במפגשים בנווה שלום, משתתפים גם עם חטיבת הביניים אורט אורן בעפולה, יש לנו חילופי נוער עם חוץ לארץ, דבר שייעשה השנה, וגם יש לנו קשר באינטרנט עם בית ספר יהודי בצרפת.

נאדר עבדאללה: אנחנו מרחיבים, ויש לנו עוד תוכנית שנקראת "המרחב הפתוח" בשיתוף העמותה לחינוך לחיים.

נאדר עבדאללה: סלמן אומר לי לסיים, אז אני מסיים.

אורי: אני מורה לחינוך גופני בחטיבת הביניים בבית הספר המשותף עמק חרוד, בית הספר היהודי במועצה האזורית גלבוע.

אורי: כל פעם שיש אירוע כזה בבית ספר אורט אחווה, אני יודע שנאדר וסלמן מזמינים אותנו, זה מאוד-מאוד חשוב להם ולנו.

אורי: כיף להיות פה, התחושה של בית ספר ערבי שנותן לך את ההרגשה של בית - אין הרגשה יותר טובה מזאת.

אורי: זה פשוט מרחיב את הלב כל פעם שמגיעים למקום כזה, גם בגלל איך שהוא נראה, גם בגלל ההון האנושי שיש פה שהוא מעולה.

אורי: יש אתי פה עד, בחור בשם אורי, שמלווה את הדו-קיום כבר שלוש שנים, השתתף בחידון תנ"ך-קוראן לפני חודש וחצי, והוא יספר מחוויותיו.

אוֹרי גל: אני מקיבוץ בית השיטה, ואני לומד בבית ספר עמק חרוד.

אוֹרי גל: אני חושב שהביעו פה הרבה הערכה לכל הפרוייקטים שמר דני עטר אחראי עליהם במועצה, או לפחות שותף להם, ביניהם נמצא ה"דו-קיום" שאני שותף לו כבר שלוש שנים.

אוֹרי גל: זה פרוייקט שאני מאוד-מאוד מעריך ומאוד מרוצה ממנו, ויש לי קשר טוב עם לא מעט מהתלמידים בבית הספר הזה.

אוֹרי גל: פרוייקט חידון תנ"ך-קוראן שהיה לפני חודש וחצי, בו גם כן נוצרו קשרים מאוד קרובים.

אילן שלגי: בפרוייקט הזה אתה גם למדת על הקוראן, והתלמידים הערבים גם למדו על התנ"ך?

אוֹרי גל: כן.

אוֹרי גל: במסגרת הפרוייקט הזה היו פגישות משותפות.

אוֹרי גל: אני הייתי עם בת זוג בשם שאד, נפגשנו בבית שלה, ובאמת היה קשר מאוד קרוב עם כל הקבוצה.

אוֹרי גל: אני אישית קיבלתי כבר כמה אי-מיילים מכמה חברים מהצד הערבי שהשתתפו בפרוייקט של החידון, ובית הספר והמועצה שלנו זה באמת דבר שמתברר לי כל פעם מחדש שאין אותו בהרבה מקומות אחרים.

אוֹרי גל: ראויים לציון כולם, אני לא רוצה להזכיר שמות כי אני כמובן שוכח ואז נוצר מצב לא נעים, אבל באמת תודה לכולם.

אילן שלגי: כמה בני נוער משתתפים בפרוייקט הזה?

אוֹרי גל: זה משתנה.

אוֹרי גל: אני מאמין שבכל בית ספר משתתפים בסביבות 15 תלמידים.

חילווה חמד: אני בכיתה ט', גם אני שותפה לפרוייקט.

חילווה חמד: השתתפתי גם ב"דו-קיום" בין ערבים ויהודים והשתתפתי גם בחידון תנ"ך-קוראן עם אורי.

חילווה חמד: היה לי כיף בשני המקצועות האלה.

חילווה חמד: השתתפתי במפגשים ובחידון אחרי התלבטות גדולה.

חילווה חמד: התלבטתי בהתחלה, כי חשבתי שזה עם אחר ויש לו שפה ומנהגים אחרים שאולי יהיה קשה לי להידבר איתם.

חילווה חמד: אבל ידעתי שזה לא עניין אם אני בעד או נגד לחיות עִם עַם אחר אבל יותר מעניין איך אנחנו חיים ביחד, וצריך שיהיה בינינו דו-קיום.

חילווה חמד: כדי שיהיה דו-קיום זה לא צריך להיות שכל עם יושב בצד, מדבר וצועק לבד.

חילווה חמד: צריך שנשב ביחד ונדבר בצורה טובה, וכל אחד יכבד את השני.

חילווה חמד: אני ראיתי שאני אמיצה, ורציתי להציג את דעתי וגם לשמוע את האחרים ולכבד אותם, ואני חושבת שהצלחתי בזה.

חילווה חמד: גם קיבלתי דברים טובים, קיבלתי חברים חדשים שאני אוהבת אותם מאוד, וקיבלתי גם את התקווה שאנחנו בגיל הזה ביום הזה יכולים לעשות דברים רבים, יכולים לשנות במדינה הזאת הרבה דברים, יש לנו שאיפה ותוכנית להגשים חלומות רחוקים מדי, ואנחנו צריכים את עזרתכם בוודאי.

חילווה חמד: תודה.

אילן שלגי: חילווה, אני רוצה לומר לך שהעברית שלך וההתבטאות שלך היא מצוינת.

אורי: אני רוצה להגיד שחילווה לא רק זכתה במקום הראשון, אלא בשלב השאלה הזהה היא ענתה יותר תשובות נכונות מהתנ"ך מהשותף שלה שענה תשובות יותר נכונות מהקוראן.

מוחמד זועבי: אני תלמיד בכיתה ט'.

מוחמד זועבי: אני השתתפתי בחידון תנ"ך-קוראן.

מוחמד זועבי: החידון הזה הוא המשך ל"דו-קיום" אשר הופעל בין בית ספרנו לבית ספר עמק חרוד.

מוחמד זועבי: בפרוייקט הזה למדנו פרקים משותפים בקוראן וגם בתנ"ך, למדנו את זה בזוגות, וטקס הסיום היה מוצלח מאוד מבחינת תוכן, ארגון ותוצאות.

מוחמד זועבי: בהתחלה היו לי חששות וגם פחדתי ללמוד חומר חדש, גם ללמוד בזוגות עם ילדים שונים שאני לא מכיר, אבל בסוף זה היה רגיל, הפכנו לחברים וזה היה באמת נהדר.

מוחמד זועבי: אני מקווה שזה יחזור כל שנה.

מוחמד זועבי: תודה על הכל.

עאמר דהאמשה: אחר צהריים טובים לכולם.

עאמר דהאמשה: ראשית כל ברצוני לציין שבכל בית ספר יש ספרים ויש מורים ויש מדפים ויש כיסאות.

עאמר דהאמשה: מה שמבדיל בין בית ספר לבית ספר זה סל השירותים שבית הספר נותן לתלמיד.

עאמר דהאמשה: אני היום רוצה לדבר על שני פרוייקטים שנבדלים בסל השירותים הזה שאנחנו נותנים לתלמיד, והם פרוייקט מעורבות בית ספרית ופרוייקט שלהבת.

עאמר דהאמשה: פרוייקט מעורבות בית ספרית הוא פרוייקט שבו משתתפים שתי קבוצות - קבוצה אחת מכיתה י"א חונכת, מלמדת תלמידים מכיתה י'.

עאמר דהאמשה: הדגש הוא על הבנת הנקרא והבעה.

עאמר דהאמשה: כדי לא להאריך אני אעבור בקצרה לתוצאות שאנחנו קצרנו כתוצאה מהפעלת הפרוייקט הזה בפעם הראשונה - אל"ף, יישום הכלים שלמדנו בהבעה ובהבנת הנקרא בתחומי דעת שונים.

עאמר דהאמשה: אני לא אשכח להגיש שהקברניט של התוכנית הזאת היא ד"ר דבורה הרפז.

עאמר דהאמשה: דבר שני, עבודה ברמה פרטנית, לא יותר הכיתה של ארבעים תלמידים.

עאמר דהאמשה: חונך אחד עוזר לשני תלמידים או לשני נחנכים, וכמובן יש שיפור ועלייה בציונים.

עאמר דהאמשה: ברשות

עאמר דהאמשה: כם נעבור לשלהבת.

עאמר דהאמשה: שלהבת זה שילוב הבנת הנקרא, הבעה בתחומי דעת שונים.

עאמר דהאמשה: אנחנו נחשפנו לכלים ודרכי גישה חדשות להבנת הנקרא והבעה בהשתלמויות שעברנו ברשת אורט אצל ד"ר דבורה הרפז.

עאמר דהאמשה: אני רוצה לומר כמה משפטים על ההרגשה שלי לפני שעברתי את ההשתלמות הזאת ואחריה.

עאמר דהאמשה: לפני - בהעדר תוכנית בתחום הבנת הנקרא, ממש הרגשתי בחלל, לא ידעתי מה לעשות; אחרי - יציקת תכנים לתוך החלל הזה.

עאמר דהאמשה: לפני - הייתי מעביר את השיעור בהוראה פרונטלית; אחרי - ההוראה שלי יותר מגוונת, ממוקדת בתלמיד ובאדם.

עאמר דהאמשה: לפני - תלמידים משועממים, נעדרי כלים, "המורה, כיצד נפתור את הטקסט", ואני: "אין לי כלים, מה אני יכול לעשות"; אחרי - אני מצויד, אמתחתי מלאה.

עאמר דהאמשה: לפני - המורה מגשש באפילה; אחרי שאני עברתי את זה אני בטוח בעצמי, אני נכנס לכיתה מצויד במפה בזכות הכלים והתכנים שקיבלתי.

עאמר דהאמשה: שיטות וגישה: לפני - מסורתיות, ישנות, קריאה ופתרון השאלות; אחרי כן - שיכללתי את השיטות שלי.

עאמר דהאמשה: הבעה: לפני - דריכה במקום, ממש לא ידעתי להגיד לתלמיד כיצד לכתוב מכתב, כיצד לכתוב פסקה, כיצד לכתוב תשובה נכונה; אחרי - אני פיתחתי את השיטות שלי.

עאמר דהאמשה: לפני - העדר תוכנית מקיפה; אחרי ההשתלמות - תוכנית שש-שנתית המקשרת בין חטיבת הביניים והחטיבה העליונה.

עאמר דהאמשה: עכשיו ניתן לתלמידים לספר על החלק החווייתי שלהם.

עלא: אני חונכת בשלהבת מכיתה י"א.

עלא: אני מרגישה כחונכת באמת כמו אמא של כמה בנים, בכך שאני מלמדת שני חניכים ונותנת להם את המקסימום ואחראית על ההתקדמות שלהם בלימודים בנושא הבנת הנקרא.

עלא: אני מנסה להבין את רגשותיהם והם מרגישים חופשיות בפניי, אני גם מנסה לתת להם תחושות של ביטחון כך שהם בונים את הביטחון העצמי שלהם ומתקדמים בלימודים.

עלא: עוד לפני שאנו נפגשים, אני מאוד משתוקקת לשעת המפגש כדי לחזור על החומר הנלמד ולתת להם את החומר החדש.

עלא: דבר אחרון - הפרוייקט הזה נתן לי הרבה, ויותר ממה שציפיתי, כך שהביטחון העצמי שלי התחזק ורכשתי ידע רב על מנהיגות.

עלא: גם לא אשכח שהתחזקתי בנושא הבנת הנקרא על-ידי רכישת דרכי גישה חדשות לטקסט ולהבנה.

חסן זועבי: אני חניך מכיתה י'.

חסן זועבי: אני רוצה לספר לכם על ההרגשה שלי בנושא שלהבת כתלמיד חניך.

חסן זועבי: אחרי פרוייקט החונכות שלהבת, התחזק הביטחון העצמי שלי והשתפרה ההבנה שלי בעברית, במיוחד הבנת הנקרא.

חסן זועבי: בזכות הפרוייקט נותנים לנו הרבה דברים חדשים, בלי לחץ המורה ובלי לחץ זמן החונכים נותנים לנו הרבה יחס אישי ועונים לנו על כל השאלות בצורה הטובה ביותר.

חסן זועבי: אני למדתי מהפרוייקט הזה שלאנשים שרוצים עזרה, לעזור להם בעתיד.

חסן זועבי: תודה.

דיקא זועבי: אני בכיתה ט', אני משתתפת בפרוייקט "תלמיד לתלמיד" קשב, בפרוייקט הזה אני עוזרת ומלמדת תלמיד שזקוק לעזרה בלימודים.

דיקא זועבי: אנחנו נפגשים אחרי הצהריים, אני חוזרת על החומר ונותנת לחניך שלי תרגילים ודפי עבודה.

דיקא זועבי: אני כמשתתפת בפרוייקט הזה מאושרת ושמחה מאוד לראות את החניך שלי מתקדם בלימודים.

דיקא זועבי: אני גם שמחה על כך שאני עוזרת למישהו בלימודים וגם אני מרגישה שיפור אצלי.

דיקא זועבי: מצדי כשאני מלמדת תלמיד בכיתתי או בגילי, אני מבינה את החומר יותר טוב וגם זה עוזר לי לא לשכוח את החומר.

דיקא זועבי: בסוף אני מודה למורה עאמר דהאמשה שנתן לי הזדמנות להשתתף בפרוייקט הזה, ומאחלת לפרוייקט הזה הצלחה לאורך ימים.

מנאל מסאלחה: אני בכיתה י"א, לומדת במגמת פיזיקה מחשבים.

מנאל מסאלחה: ברצוני לדבר על פרוייקט חדש שבית הספר משתתף בו, פרוייקט של מד"צים לפיזיקה.

מנאל מסאלחה: בתור אחת מהתלמידות שמשתתפות בפרוייקט הזה ברצוני להסביר מה זה מד"צ.

מנאל מסאלחה: מד"צ זה מדריך צעיר, אנחנו כמה תלמידים מכיתה י"א מלמדים פיזיקה תלמידים מכיתה ט'.

מנאל מסאלחה: זאת פיזיקה שונה מהפיזיקה שלומדים בכיתה, פיזיקה בלי נוסחאות, בלי משוואות, פיזיקה בדרך שונה.

מנאל מסאלחה: מטרתו העליונה של הפרוייקט הזה היא הגדלת מספר התלמידים שנכנסים למגמת הפיזיקה בחטיבה העליונה, וזאת המטרה העליונה שאנחנו דורשים מהפרוייקט הזה, וגם לשנות את הדעה הקדומה אצל התלמידים בכיתה ט' שהם קצת מפחדים ממקצוע הפיזיקה, הוא קצת משעמם, קצת קשה, למרות שיש להם הנטייה להצלחה ולהצטיינות.

חאלד זועבי: אני מכיתה י'1.

חאלד זועבי: רציתי לדבר על פרוייקט לבגרות בפיזיקה.

חאלד זועבי: פרוייקט זה הוקם על מנת לשפר ולחזק את היכולת אצל התלמידים בפיזיקה, להגדיל את מספר התלמידים הניגשים לבגרות ברמה של 5 יחידות.

חאלד זועבי: תלמידים בינוניים במקצוע זה מקבלים שעות של תגבור אחר הצהריים במסגרת לא פורמלית, הם מתרגלים עם המורים כמה תרגילים ושאלות הקשורים לחומר שנלמד.

חאלד זועבי: אני אישית מעריך פרוייקט זה שמטרתו העיקרית לעודד ולתמוך בתלמידים ולאפשר להם להתמודד עם הקשיים שאליהם הם נקלעים במקצוע זה.

חאלד זועבי: לדעתי בית ספר זה מעמיד לרשותו של התלמיד והילד חממה של פיזיקה, שמטרתה לתמוך בתלמיד ולעודד אותו.

דניאל עטר: אהלן וסהלן.

ציונה לוי: אני מנחה מחוזית להוראת אנגלית ברשת אורט.

ציונה לוי: אני אציג את פרוייקט סולמות לקידום תלמידים ושיפור ההישגים לבחינת הבגרות באנגלית ברמה של 4 ו-5 יחידות שמאפשרת קבלה לאוניברסיטאות ומתקיימת ב-18 בתי ספר ברשת.

ציונה לוי: בפרוייקט הזה לומדים כ-650 תלמידים, וגם בבית הספר הזה התחלנו את זה השנה בשתי קבוצות בכיתות י"א, כאשר המטרה היא להעביר תלמידים מרמת 3 יחידות לרמת 4 יחידות ומ-4 ל-5 יחידות.

ציונה לוי: הגברת מוטיבציה וביטחון עצמי על-ידי מתן הזדמנויות למידה לתלמידים בהוראה בקבוצות קטנות, מתן יחס אישי.

ציונה לוי: יש פה קבוצות מאוד גדולות בכיתות הרגילות של הוראת האנגלית, וזה מאפשר הוראה בקבוצות קטנות.

ציונה לוי: שינוי ורענון בדרכי ההוראה - ההזדמנות של הוראה ב"סולמות" מאפשרת גם למורים להתחדש קצת.

ציונה לוי: שינוי בתפיסת המורה את יכולת התלמידים, שינוי התפיסה במיון תלמידים להקבצות - במקום שיאפשרו לתלמידים להיבחן רק ברמה שכאילו זה מה שהם מסוגלים לעשות, לוקחים את הרמה הגבוהה ביותר של התלמידים ואומרים להם: תשתדלו קצת יותר, במוטיבציה קצת יותר גבוהה אפשר להעלות אתכם לרמה יותר גבוהה בבחינות הבגרות.

ציונה לוי: עושים את זה על-ידי מבחנים דיאגנוסטיים, מבחנים תקופתיים לבניית תוכנית עבודה, מעקב ובקרה.

ציונה לוי: כדי לשמוע קצת יותר על מה שקורה באורט אחווה נאעורה, אנחנו נשמע תלמיד שיספר איך פרוייקט "סולמות" מתקיים פה.

מרואן זועבי: אני משתתף בפרוייקט "סולמות" באנגלית.

מרואן זועבי: הייתי ב-3 יחידות באנגלית, וחשבתי שאני לא יכול להתקדם.

מרואן זועבי: ידעתי שיש פרוייקט "סולמות" באנגלית שיכול לתת לי עזרה להתקדם ולהיות ב-4 יחידות.

מרואן זועבי: נכנסתי לפרוייקט הזה ועכשיו אני ב-4 יחידות אנגלית.

מרואן זועבי: למדנו בקבוצות קטנות, קיבלנו תשומת לב מהמורים.

מרואן זועבי: בקבוצה שלי היתה אווירה יותר נוחה בגלל שלמדנו בקבוצות קטנות והמורה היה טוב איתנו.

מרואן זועבי: לכל הקבוצות היתה תשומת לב והיתה להם אווירה נוחה.

מרואן זועבי: פרוייקט "סולמות" נתן לנו עזרה גדולה שהיינו צריכים אותה, היתה התקדמות בכתיבה ובקריאת טקסטים, למדנו הרבה מילים חדשות והיתה לנו העשרה באנגלית.

סלמן זועבי: אני רוצה לומר כמה מילים.

סלמן זועבי: הצגנו חלק מהפרוייקטים, אבל לא הספקנו לדבר על כולם.

סלמן זועבי: יש לנו גם "סולמות" במתימטיקה, יש לנו גם פרוייקט של קידום לימודים אקדמיים, בקרב כיתות י"ב אנחנו נותנים הדרכה.

סלמן זועבי: יש לימודים קיץ באוניברסיטת תל אביב ובטכניון, ויש לנו גם פרוייקטים במדעים בחטיבת הביניים.

סלמן זועבי: יש הרבה דברים שלא הספקנו לספר עליהם, אז אני גם מתנצל בפני הוועדה הנכבדה.

צבי פלג: ברשותכם, רק משפט אחד.

צבי פלג: אני חושב שבית הספר הזה, מעבר לכך שהוא כבר זכה בבית ספר מצטיין ומורים מצטיינים, יש כאן צוות הנהלה וצוות הוראה שראויים לציון במסירות שלהם, וברור שגם התלמידים.

צבי פלג: אני מסייר בארץ לאורכה ולרוחבה, לא ראיתי כזו מסירות של מורים, עובדי מינהל ותלמידים.

צבי פלג: קודם כל, באמת יישר כוח לכולכם.

סלמן זועבי: בהזדמנות זו אני רוצה להעניק את שי בית הספר לחבר הכנסת אילן שלגי ולחברי ועדת החינוך של הכנסת, בהוקרה והערכה מבית ספר אורט אחווה גלבוע, בכבוד רב מההנהלה, המורים והתלמידים.

אילן שלגי: תודה רבה, סלמן.

אילן שלגי: אני באמת מאוד מתרשם ממה שאתם עושים כאן.

אילן שלגי: אני מניח שהבאתם לכאן לא את התלמידים הגרועים ביותר, אבל מה ששמענו פה מפי התלמידים, מה שהם עושים ואיך שהם מבטאים את זה, באמת מאוד מרשים.

אילן שלגי: כמובן גם מה ששמענו מהצוות.

אילן שלגי: אני רואה שרשת אורט עושה דברים - על חלק מהם שמעתי קודם, אבל זה לא דומה לשמוע על הדברים אצלנו בוועדה בכנסת או בניירות לשמיעת הדברים כאן מפי אלה שעושים את העבודה ולראות בעיניים.

אילן שלגי: יש דברים שאני סבור שהמערכת כולה צריכה ללמוד ממה שעושה רשת אורט כאן באחווה, הדברים הנפלאים האלה של שלהבת ושל סולמות והנושא של המשוב, ועוד דברים ששמענו וראינו היום פה.

אילן שלגי: אלה דברים נפלאים שמערכת החינוך צריכה לאמץ אותם, ואנחנו את חלקנו לעניין הזה נתרום.