ועדת המשנה לדיון בהצעת חוק החברות (תיקון מס' 2), כנסת 16, פרוטוקול מספר 14, 2004-08-12 10:00

רשף חן: גבירותיי ורבותיי, אנחנו מתחילים בנושא של ערובה להוצאות משפט.

רשף חן: תזכורת קצרה.

רשף חן: המצב הוא שהיה בעבר סעיף בפקודה.

רשף חן: בזמן שנחקק החוק החדש הסעיף הזה הושמט, והרעיון הוא עכשיו להחזיר את המצב לקדמותו, אבל בהזדמנות זאת להחזיר אותו לקדמותו גם כפי שהיה לאחר התפתחות הפסיקה על הפקודה.

רשף חן: תמי, יש לך את הנוסח הקודם?

מרים אילני: אני אקריא את הנוסח הקודם.

מרים אילני: סעיף 232 לפקודת החברות.

מרים אילני: "מקום שתובעת היא חברה מוגבלת, ושופט המוסמך לדון בתובענה ראה יסוד להניח כי יש עדות נאמנה כי החברה לא תוכל לשלם את הוצאות הנתבע אם יזכה בדין, רשאי הוא להורות שהחברה תיתן ערובה מספקת לתשלומן, ורשאי הוא לעכב את ההליכים עד שתינתן הערובה".

מרים אילני: הפסיקה פרשה את זה לעניין חברות שיש חזקה שהחברה צריכה לתת ערובה, אלא אם כן החברה מוכיחה שיש לה יכולת כלכלית לעמוד בהוצאות אם הנתבע יזכה בדין.

מרים אילני: הסיבה שהפסיקה החילה את החזקה הזאת זה משום שהחברה היא חברה מוגבלת, עם אחריות מוגבלת, ולא יעלה על שהיא תפזר תביעות ואחר כך היא לא תשלם את ההוצאות בגינן משום שהאחריות היא מוגבלת.

מרים אילני: לכן, בניגוד לתובע בשר ודם, הפסיקה קובעת את החזקה הזאת.

מרים אילני: בדיון הקודם היו לך שתי הערות: א.

מרים אילני: שהנוסח שהעתקנו אותו לא אומר את הדבר הזה, אם כבר רוצים לעגן את זה לעגן את זה כמו שצריך.

מרים אילני: ב.

מרים אילני: לעצם העניין, אמרת שאתה לא בטוח שיש מקום לחזקה הזאת.

רשף חן: אני רוצה לחדד שנייה אבחנה מסוימת בין נטל ההוכחה ונטל הטענה.

רשף חן: אני לא זוכר.

רשף חן: אני הגשתי לא מעט תביעות בשם חברות, ואני לא זוכר שעם כל תביעה כזאת יש גם בקשה לערובה.

מרים אילני: הבקשה צריכה לבוא מהנתבע.

רשף חן: או.

רשף חן: או.

רשף חן: וזה לא מה שכתוב פה.

רשף חן: כי פה יש שילוב של נטל הטענה ונטל ההוכחה.

רשף חן: למעשה, יש כאן קביעה שאומרת שאלא אם כן החברה תגיש יחד עם התביעה בקשה לפטור מערובה, עם ראיות טובות למצבה הכלכלי, בית המשפט אמור אוטומטית, בשלב המזכירות.

רשף חן: זה חברה בע"מ.

רשף חן: ולכן אני מבקש להוסיף.

רשף חן: זה בדיוק העניין.

מרים אילני: זה בסדר גמור.

מרים אילני: אנחנו הולכים על הנוסח החדש.

מרים אילני: הוגשה לבית משפט תביעה על ידי חברה או חברת חוץ שהאחריות בעלי המניות בה מוגבלת, יורה בית המשפט, לבקשת הנתבע ,

רשף חן: בדיוק.

מרים אילני: ....

מרים אילני: לבקשת הנתבע, שהחברה תיתן ערובה מספקת לתשלום הוצאות הנתבע אם יזכה בדין, ורשאי הוא לעכב את ההליכים עד שתינתן הערובה, אלא אם כן סבר כי נסיבות העניין אינן מצדיקות חיוב החברה או חברת החוץ בערובה או אם החברה הוכיחה כי יש ביכולתה לשלם את הוצאות הנתבע אם יזכה בדין.

רשף חן: יפה מאוד.

רשף חן: זה בעצם מבהיר שנטל הטענה מוטל על הנתבע במקרה הזה, ונטל ההוכחה, לעומת זאת, לכשירות כלכלית, מוטל על החברה.

רשף חן: וזה במובחן, נדמה לי, מאדם בשר ודם ששם גם נטל הבקשה וגם נטל ההוכחה מוטלים על הנתבע.

מוטי ימין: אני חושב שבכל זאת צריך שהנתבע צריך להרים איזה שהוא נטל התחלתי חוץ מאשר לטעון אני רוצה לחייב בהוצאות.

מוטי ימין: למשל, חברת טבע מגישה תביעה על מיליון שקל שיבוא נתבע ויחייב אותה בערובה להוצאות, זה לא סביר.

רשף חן: יש כלי שנקרא חיוב בהוצאות, שהגיע הזמן שבתי המשפט יתחילו להשתמש בו קצת יותר.

רשף חן: אם נתבע טען את הטענה הזאת נגד חברת טבע, חברת טבע יכולה בקלות להוכיח את מצבה, והוא צריך להיות מחויב בהוצאות.

מוטי ימין: שהיא בכלל תצטרך לבוא ולהוכיח את מצבה, ולהביא לחקירה פיננסית .

מוטי ימין: זה חוק פחדני פשוט.

רשף חן: כל בקשה אמורה להיות נתמכת בתצהיר.

רשף חן: אם הוא מגיש בקשה שכל מה שהוא כותב בה שזו חברה בע"מ ולכן אני מבקש, היא צריכה להימחק על הסף.

מוטי ימין: עולה מכאן שמספיק שהוא טוען את הטענה.

תמי סלע: אבל זה חלק מהרעיון להטיל על החברה שהיא הצד היותר חזק.

רשף חן: יש פה בכל זאת שאלה ששווה לחדד אותה ואולי רקע אחד להתעכב עליה בכל זאת.

רשף חן: האם די שאותו נתבע אומר, בסדר, אני החלטתי שאני רוצה שהם יוכיחו.

רשף חן: או שהוא צריך לבוא עם תצהיר.

רשף חן: נדמה לי, אני קופץ לסוף.

רשף חן: נדמה לי שצריך להיות בקשת הנתבע נתמכת בתצהיר.

רשף חן: כל בקשה המסתמכת על עובדות נתמכת בתצהיר.

רשף חן: הבקשה שלך היא משפטית גרידא, אסור שהיא תהיה נתמכת בתצהיר.

רשף חן: זו טעות גדולה שכולם עושים.

תמי סלע: גם אין לה כל כך הרבה להצהיר חוץ מזה שזו חברה בע"מ.

רשף חן: זאת הנקודה.

רשף חן: זאת הנקודה.

מרים אילני: זה חברה ציבורית.

מרים אילני: יותר קל לו להביא דו"חות.

מרים אילני: בחברה פרטית, מאיפה הוא יידע?

תמי סלע: חלק מהעניין הוא שהנטל על התובע למצב את המצב הכלכלי של החברה הרבה יותר קשה מאשר לחברה להגיד....

מרים אילני: כל הרעיון של הסעיף הזה זה שלא להטיל עליו את החובה.

רשף חן: מוטי, אני חושב שבכל זאת הפתרון בעניין הזה יהיה בחיוב בהוצאות.

רשף חן: משום שאם אם הוא יראה שהוא הגיש את הבקשה שלו בתום לב, אפילו אם הוא יפסיד בה הוא לא יחויב בהוצאות, ואם הוא זוכה בה בוודאי שלא יחויב בהוצאות.

רשף חן: אבל אם תבוא הנתבעת ותראה שבעצם זו בקשת סרק, קנטרנית, שהוגשה לשם הקנטור בלבד, הוא יחויב בהוצאות.

רשף חן: התובעת כן.

רשף חן: החברה התובעת.

רשף חן: כלומר, אותה בקשה שתוגש נגד חברת טבע ולא תהיה מלווה בתצהיר ולא שום דבר, יהיה חיוב בהוצאות.

תמי סלע: בגלל שזה חברת טבע.

מרים אילני: חברת טבע זה במקרה יותר קל לנתבע.

מרים אילני: אבל תחשוב על חברות פרטיות.

רשף חן: לא משנה.

מוטי ימין: זה אותו דבר מה שהיה.

מוטי ימין: יבואו וינסו לעשות פה איזה שהוא פישינג להתחיל חקירות על יכולתה הכספית של החברה.

מרים אילני: אני חושבת שמופיע מספיק בפרוטוקול שהכוונה היא להשאיר את המצב כמו שהוא היה.

מוטי ימין: בחברה פרטית שלנתבע יש רצון לראות מה קורה שם - - -

רשף חן: להפך.

רשף חן: אילו היה צריך לבסס את זה בראיות אז הוא היה זכאי לעשות פישינג.

רשף חן: במצב הנוכחי, הראיות היחידות שעומדות על הפרק זה הראיות שהחברה תיתן באופן וולונטרי.

מוטי ימין: ואפשר לחקור אותה על התצהיר.

רשף חן: אמת.

קריאה: מוטי, עד כה זה גם היה ככה.

קריאה: איך היה עד כה?

רשף חן: בעצם הנטל היה יותר על הנתבע שהיה מבקש.

רשף חן: זה לא שונה בשום דבר מהליך רגיל של עיקול.

רשף חן: לא שונה בשום דבר.

מוטי ימין: אבל בדרך כלל, בשביל עיקול, זה לא הדבר הסטנדרטי.

מוטי ימין: כשיש עיקולים יש דיונים בהליך.

מוטי ימין: הסטנדרט בעיקול הוא שהנטל הוא על המבקש.

רשף חן: בודאי.

רשף חן: אבל לעניין היכולת לפשפש במצבה של החברה, לא השתנה שום דבר.

רשף חן: זה מצב דומה מאוד לזה.

מוטי ימין: אתה צריך ראיות מהימנות כדי לקבל את העיקול.

רשף חן: ובגלל זה אתה יכול ורשאי לפשפש במצבה ....

מוטי ימין: אתה לא חייב בכלל להגיש תצהיר נגדי לבקשת עיקול.

רשף חן: ואז אתה מפסיד.

מוטי ימין: לא.

מוטי ימין: מספיק שהצד השני לא הגיש מספיק ראיות.

רשף חן: אני לא מסכים אתך.

רשף חן: אנחנו לא יוצרים שום דבר.

עומרי ידלין: למה שלא נאמץ פשוט את הסעיף שהיה בפקודה המקורית?

עומרי ידלין: היה סעיף, בתי המשפט פעלו על פיו, הכל פעל טוב.

עומרי ידלין: בטעות הוא הושמט מהחוק, כך אני מבין את ההיסטוריה.

מרים אילני: בהצעת החוק הכחולה זה מה שעשינו כי זה מה שחשבנו באמת.

מרים אילני: נעתיק את זה.

מרים אילני: ...

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: מרים יש בזה משהו.

רשף חן: מה עוד פעם אומר הסעיף?

מרים אילני: ההצעה של הוועדה היתה לשנות את זה.

מרים אילני: אני אחזור: "מקום שתובעת היא חברה מוגבלת ושופט המוסמך לדון בתובענה ראה יסוד להניח לפי עדות מהימנה שהחברה לא תוכל לשלם את הוצאות הנתבע אם יזכה בדין, רשאי הוא להורות שהחברה תיתן ערובה מספקת לתשלומן, ורשאי הוא לעכב את ההליכים עד שתינתן הערובה".

מרים אילני: אנחנו קצת שינינו את זה בכחול, מהבחינה הזאת שהוספנו חברת חוץ.

מרים אילני: כי הפסיקה עד היום קבעה כי כיוון שלא כתוב חברת חוץ אז....

מרים אילני: הכי הגיוני שזה יחול.

מרים אילני: אז זה התיקון שעשינו.

רשף חן: כי אפילו לגבי אדם בשר ודם חוץ יש חזקה כזאת.

מרים אילני: בדיוק.

מרים אילני: זה האבסורד פה.

תמי סלע: לי זה נראה דרך חקיקה מאוד משונה.

רשף חן: זהו.

רשף חן: זה לא יכול להיות.

רשף חן: ברגע שאנחנו כמחוקק יודעים שבעצם הפסיקה לקחה את אותו סעיף והפכה אותו.

רשף חן: הפכה את הנטלים בו.

רשף חן: אנחנו באים לחוקק את זה מחדש, אנחנו לא יכולים להשאיר את זה, אלא אם כן אנחנו רוצים להבהיר.

רשף חן: להפך.

רשף חן: אתה עלול למצוא את עצמך במצב שיבואו ויגידו, סליחה, זה שהם חוקקו את זה עוד פעם בנוסח הזה, מראה את מורת רוחם מהפסיקה ורוצה להחזיר את הגלגל אחורנית.

רשף חן: וזה לא המצב.

רשף חן: אנחנו מקבלים את הפסיקה בעניין הזה ורוצים לעגן אותה.

מוטי ימין: אבל אני אומר שהשינוי הוא שינוי שנותן מסר שאני חושב שאנחנו ניצור פה כלי שישתמשו בו לרעה.

מוטי ימין: וזו לא היתה הכוונה.

מוטי ימין: הכוונה היתה להשאיר את הפסיקה.

רשף חן: טוב.

רשף חן: אני חושב.

דוידה לחמן מסר: את שלמה אתה?

מרים אילני: לא.

מרים אילני: אני לא מאוד שלמה.

מרים אילני: אני אגיד לך.

מרים אילני: מה.

מרים אילני: אנחנו בכחול בקטע של ערובה להוצאות העתקנו תא הסעיף בשינוי דברים אלמנטריים העתקנו את סעיף 232 לפקודה.

מרים אילני: כי אמרנו אנחנו מעתיקים את הסעיף, מעתיקים את כל הפסיקה שהיתה אתו.

רשף חן: דידי, את זוכרת מה אומר הסעיף?

דוידה לחמן מסר: הסעיף אומר שצריך ערובה להוצאות.

רשף חן: אבל זה אם הוכח.... תקריאי שוב.

לפי הפקודה: "מקום שתובעת היא חברה מוגבלת ושופט המוסמך לדון בתובענה ראה יסוד להניח לפי עדות מהימנה שהחברה לא תוכל לשלם את הוצאות הנתבע אם יזכה בדין, רשאי הוא להורות שהחברה תיתן ערובה מספקת לתשלומן, ורשאי הוא לעכב את ההליכים עד שתינתן הערובה".

רשף חן: הבעיה היא לפי עדות מהימנה.

רשף חן: זאת אומרת, הנטל להוכיח מוטל על הנתבע.

רשף חן: הוא צריך להביא ראיות למצבה הפיננסי הגרוע.

מוטי ימין: ראשית ראיה.

רשף חן: לא ראשית ראיה.

רשף חן: עכשיו, הפסיקה הפכה את זה.

רשף חן: הפסיקה קבעה שיש חזקה שחברה צריכה לשלם ערובה, אלא אם כן החברה מוכיחה אחרת.

מרים אילני: החברה צריכה את היכולת הכלכלית שלה.

רשף חן: יש היפוך של נטלי הוכחה.

רשף חן: אני סברתי, ואני באמת עדיין חושב, שהחוק צריך לבטא את מה שעושים באמת.

רשף חן: ולא שיהיה כתוב דבר אחד ושיעשו את ההפך.

רשף חן: אז אם הפסיקה בעצם הפכה את החוק, ואנחנו מסכימים שהפסיקה בעניין הזה היא נכונה, ולא רוצים להגיד לבית המשפט תחזור למצב הקודם,

דוידה לחמן מסר: דהיינו, שהתוצאה תהיה שאם החברה רוצה לפטור - -

רשף חן: היא צריכה להוכיח שהיא תהיה מסוגלת לשלם את האגרה או לתת ערובה לאגרה.

רשף חן: עכשיו, מה שעוד תיקנו כאן, זה שהנטל לטעון את הטענה, במובחן מנטל ההוכחה, נשאר על הנתבע בעניין הזה.

רשף חן: זאת אומרת, זה לא שהחברה כל פעם שמגישה תביעה צריכה יחד עם זה גם להגיש בקשה לפטור מערובה.

רשף חן: אלא רק אם בא נתבע ואומר אני מבקש לקיים דיון בעניין הזה, ולוקח את הסיכון של חיוב בהוצאות כשיתברר שהבקשה שלו היא בקשת סרק, רק אז החברה תצטרך לבוא ולהראות.

דוידה לחמן מסר: בקיצור, זה אומר הפוך.

דוידה לחמן מסר: זה אומר שנתבע רשאי לבקש ערובה למימון הוצאות התביעה אם הוכיח - - -

רשף חן: לא אם הוכיח.

רשף חן: אלא רשאי לבקש ובבקשה הזאת החברה תצטרך להוכיח שאין צורך.

רשף חן: נטל הטענה הוא שלו, נטל ההוכחה הוא שלה.

תמי סלע: יש לי הצעה בנוסח.

תמי סלע: שתרכך אני חושבת את - - -

דוידה לחמן מסר: נטל הטענה שלו, אתה באופן סיסטמתי תגרום לכל התובעים ....

רשף חן: זאת הטענה של מוטי.

מוטי ימין: לכל הנתבעים.

דוידה לחמן מסר: אני לא מתחייבת להסכים.

מרים אילני: אבל זה המצב היום, דידי.

מרים אילני: כשיש חברה נתבעת מבקשים ממנה ערובה.

מוטי ימין: לא.

מוטי ימין: לא נכון.

מוטי ימין: ממש לא.

דוידה לחמן מסר: תובעת.

מוטי ימין: חברה תובעת זה לא מצב רגיל.

מוטי ימין: מרים.

מוטי ימין: לא מבקשים את זה.

רשף חן: אלף, לא מבקשים את זה סתם.

מרים אילני: היום מכניסים את זה בפסיקה דרך תקנה 519 לסדר דין אזרחי, והחילו את הפסיקה הזאת.

דוידה לחמן מסר: סליחה, אני שואלת אותך עכשיו בתור משפטן.

דוידה לחמן מסר: האם נראה לך הגיוני שחוק החברות צריך לעסוק בערובה שצדדים שמגישים משפט נגד- - -

רשף חן: אני רק עובד פה.

רשף חן: אתם הבאת את זה אלי.

רשף חן: ...

דוידה לחמן מסר: בגלל פסק הדין העליון הבאנו את זה.

מרים אילני: עכשיו נהיה פסק דין סותר.

מרים אילני: יש פסקי דין סותרים.

רשף חן: בעיני זה טריביאלי שתקנות סדר הדין האזרחי חלות על חברות כמו על כל אחד אחר.

מרים אילני: אבל אז אין את החזקה הזאת.

רשף חן: יש היגיון בכן להכניס את זה בחוק החברות, אם את יוצרת איזו שהיא נורמה שהיא מיוחדת לחברות.

רשף חן: זה ההיגיון.

רשף חן: אז את אומרת, בני אדם יש להם את הנורמה הרגילה, חברה - -

דוידה לחמן מסר: רגע, אני לא מבינה.

דוידה לחמן מסר: בן אדם רגיל יכול לבקש פטור מערובה?

רשף חן: הוא לא צריך ערובה בכלל.

רשף חן: להפך.

רשף חן: שם גם נטל הטענה וגם נטל ההוכחה .....

מרים אילני: בתקנה 519 אין חזקה כזאת, ולכן הנתבע צריך להוכיח שהתובע - - -

רשף חן: סליחה, למה לא להכניס את זה.

רשף חן: תכניסו אתם את זה בתקנות.

רשף חן: מה הבעיה?

דוידה לחמן מסר: עכשיו היא תסביר לך למה אי אפשר להכניס את זה, למה אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר בתקנות סדר הדין האזרחי.

רשף חן: אני מקבל את זה כנתון.

מרים אילני: חבר הכנסת רשף חן, רני רוצה להגיד לך שהשוק מאוד מחכה לסעיף הזה.

מרים אילני: זה בדרך כלל חברות פרטיות זה מתעורר.

מרים אילני: ויש המון טלפונים על הסעיף הזה, והם מאוד מבולבלים מהפסיקה.

רשף חן: אז רק עוד שינוי אחד של תמי שבמקום "יורה בית המשפט" יהיה "רשאי בית המשפט להורות לבקשת הנתבע"

מרים אילני: כן.

מרים אילני: זה נותן שיקול דעת.

רשף חן: בדיוק.

דוידה לחמן מסר: בסדר.

מוטי ימין: ולמה לא להוסיף לבקשת הנתבע נתמכת בראיות?

מרים אילני: כי אין ראיות.

מרים אילני: זה כל העניין.

דוידה לחמן מסר: מוטי, תקשיב לי שניה.

דוידה לחמן מסר: אני הולכת לרשם החברות.

דוידה לחמן מסר: אתם נלחמים שברשם החברות לא יהיו דו"חות כספיים.

דוידה לחמן מסר: לא יהיה שום דבר.

דוידה לחמן מסר: אין סיבה בעולם שהנתבע יכול להראות איזו שהיא ראשית ראיה על מצבה הכלכלי של החברה.

דוידה לחמן מסר: אין.

רשף חן: מוטי, אני חוזר ואומר לך.

רשף חן: אם יבוא נתבע, וכשהוא יעמוד על דוכן העדים והתביעה תשאל אותו, אתה עשית אדוני איזו שהיא בדיקה לגבי החברה הזו?

רשף חן: הלכת, בדקת, משהו?

רשף חן: הוא יגיד: לא עשיתי שום דבר.

רשף חן: הוא יחויב בהוצאות.

רשף חן: יגידו לו, אתה עשית עסקים עם החברה הזאת.

רשף חן: אתה יודע מה מצבה.

מוטי ימין: הוא אומר, מספיק שאני מכיר.....

רשף חן: אני הייתי מהמר עליך בעניין חיוב בהוצאות בעניין הזה.

רשף חן: טוב, רבותיי, אם אין איזה שהן הערות נוספות בעניין הזה אני מציע לעבור לעניין הבא, שהוא עסקאות עם בעלי עניין.

רשף חן: עסקאות עם בעלי עניין.

תמי סלע: יש תיקון אחד, תיקון לסעיף ההגדרות.

רשף חן: את יכולה בקשה להקריא ולהסביר?

מרים אילני: "הצעה פרטית" – הצעה להנפקת ניירות ערך של חברה ציבורית שאינה הצעה לציבור או הצעה של חברה ציבורית למכירה של ניירות ערך אשר נרכשו על ידה לפי סעיף 308, שאינה הצעה לציבור.

רשף חן: של הצעה פרטית.

רשף חן: זאת אומרת, בעצם ברכישה חזרה היא בעצם עושה רברס מוחלט על תהליך ההנפקה.

רשף חן: והופכת אותם בעצם בחזרה למעמד של מניות פרטיות, מניות שהונפקו וזהו.

רשף חן: ולא הוצאו ולא הפכו להיות - - -

מוטי ימין: ואם היא רוצה למכור אותן בבורסה?

מרים אילני: בבורסה היא לא תצטרך תשקיף.

דוידה לחמן מסר: כל הרעיון היה פטור מתשקיף.

דוידה לחמן מסר: ואז היה חשש שמא יגידו, או.קיי.

דוידה לחמן מסר: זה רק לתשקיף אז היא רשאית להשאיר.

דוידה לחמן מסר: אז הקצאה פרטית היא לא רשאית?

דוידה לחמן מסר: בוודאי שהיא רשאית.

דוידה לחמן מסר: ברגע שהיא רוצה להחיות אותן זו המשמעות.

דוידה לחמן מסר: ברגע שהיא רוצה היא רשאית, אבל אז הן המניות של חברה ציבורית, לכל דבר ועניין.

דוידה לחמן מסר: היה איזה שהוא תרגיל שהמניות היו רדומות ואז ביצעו הקצאה, ואז ההקצאה בעצם חייתה אותן.

דוידה לחמן מסר: אז השאלה התעוררה, האם הקצאה פרטית של מניות רדומות היא גם הקצאה.

רשף חן: אני רוצה להבין משהו.

רשף חן: יש משהו שאני לא מבין.

רשף חן: חברה מנפיקה בבורסה.

רשף חן: קודם כל, היא מייצרת לעצמה את מספר המניות שלה.

רשף חן: מה המילה המתאימה לזה.

דוידה לחמן מסר: קובעת את מבנה ההון הרשום וההון המונפק.

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: לאחר מכן היא מוכרת בבורסה, עם כל הפרוצדורה הרגילה של מכירה בבורסה –

דוידה לחמן מסר: מציעה לציבור.

רשף חן: מיליון מניות כאלה.

רשף חן: ויש עליהן את המשטר של מסחר בבורסה.

רשף חן: אתה לא יכול לקנות את זה מחוץ לבורסה.

מרים אילני: לא, אתה יכול.

רשף חן: אתה יכול למכור ולקנות, אתה יכול לסחור בהן מחוץ לבורסה?

דוידה לחמן מסר: בודאי.

דוידה לחמן מסר: אני מחזיקה מניות של טבע ואני רוצה למכור לך בעסקה פרטית מחוץ לבורסה, אז בודאי שכן.

מרים אילני: יש חובת גילוי.

דוידה לחמן מסר: איזה חובות גילוי יש.

דוידה לחמן מסר: מי שמחזיק חמישה אחוז ומעלה יש לו חובות גילוי.

מוטי ימין: לא.

מוטי ימין: לי יש מניה ואני מוכר לך.

מוטי ימין: אני לא צריך לגלות לך?

דוידה לחמן מסר: יש מסחר בבורסה ויש מסחר מחוץ לבורסה.

מוריה הופטמן: גם עסקאות מחוץ לבורסה עוברות- - -

מוטי ימין: זה ברמה הטכנית.

רשף חן: אבל אפשר לעשות מסחר פרטי בעצם.

דוידה לחמן מסר: כן.

דוידה לחמן מסר: בוודאי.

רשף חן: עכשיו החברה הולכת וקונה חצי מיליון מהמניות האלה בחזרה.

רשף חן: הן הופכות להיות רדומות.

רשף חן: מה משתנה?

דוידה לחמן מסר: קודם כל, הן רדומות.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, שהן לא קיימות לשום דבר ועניין זולת לצורך החייאה.

דוידה לחמן מסר: או.

דוידה לחמן מסר: קיי?

דוידה לחמן מסר: עכשיו, זה יוצר דברים מאוד מעניינים מבחינה תמטית, אבל לא ניכנס לזה עכשיו.

דוידה לחמן מסר: כי בעצם, רק רמז אני אגיד לך לעניין של זה, אם במקום מאה יש לך פתאום תשעים אחוז מניות בבורסה.

דוידה לחמן מסר: אין לך מאה אחוז של החברה.

דוידה לחמן מסר: פתאום, היא קנתה עשרה אחוז, הן רדומות.

דוידה לחמן מסר: כמה מניות יש לחברה הזאת?

דוידה לחמן מסר: תשעים אחוז.

דוידה לחמן מסר: מה זה עושה?

דוידה לחמן מסר: זה עושה כל מיני דברים מעניינים, אבל אנחנו לא עוסקים בזה עכשיו.

דוידה לחמן מסר: זה משנה את כל הפרמטרים.

דוידה לחמן מסר: זה משנה כל מיני מספרים שרלבנטים לחוק הזה.

רשף חן: אצלי יש כנראה לא מעט לקונות.

רשף חן: כן.

רשף חן: סתם.

רשף חן: כשאותה חברה הנפיקה מיליון מניות.

רשף חן: היא חייבת שכל המיליון מניות יהיו רשומות בבורסה למסחר?

דוידה לחמן מסר: גם אלה שהיא לא הנפיקה.

דוידה לחמן מסר: גם המניות של בעל השליטה.

רשף חן: אבל היא רשאית לשמור אצלה או אנשים שונים, לא אצלה בעצם, אנשים שונים בעצם, בעלי המניות המקוריים שלה, רשאים להחזיק חלק מהמניות האלה, לא השתנה כלום.

רשף חן: והן רשומות בבורסה.

רשף חן: בסדר.

דוידה לחמן מסר: נכון.

רשף חן: עכשיו, מאותן מאה מניות נקרא לזה לצורך העניין, החברה הולכת וקונה בחזרה עשר.

מוטי ימין: זה דבר מאוד מקובל, דרך אגב.

רשף חן: החברה קנתה אותם בחזרה.

רשף חן: עכשיו, אילו הגדרנו את זה פשוט כהחברה קנתה וביטלה את המניות האלה, אז בבורסה היו רשומים מאה אחוז מהמניות שלה.

רשף חן: אבל בגלל שאנחנו לא מגדירים את זה כביטול נוצר מצב שהחברה הופכת להיות אחד מהבעלים.

רשף חן: אגב, המניות האלה נשארות רשומות בבורסה?

קריאות: כן.

רשף חן: רגע, הן עדיין רשומות בבורסה.

רשף חן: כלומר, עדיין נשמר העיקרון- - -

קריאה: הן לא מקנות זכויות.

רשף חן: כלומר, עדיין מאה אחוז מהמניות.

רשף חן: ...

דוידה לחמן מסר: ולמה זה עשוי?

מרים אילני: כשאתה רוצה למכור בחזרה אתה לא צריך לרשום מחדש.

דוידה לחמן מסר: רגע, רגע.

דוידה לחמן מסר: הפלוס של זה זה ערך כלכלי.

דוידה לחמן מסר: המניות של החברה הן נכס לכל דבר ועניין.

דוידה לחמן מסר: בוא ניקח לדוגמה את טבע.

דוידה לחמן מסר: סתם בשביל הפרוטוקול.

דוידה לחמן מסר: טבע ירדה עשרים אחוז.

רשף חן: חברה כלשהי עוסקת בתרופות.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: זה לא משנה.

דוידה לחמן מסר: אומרת החברה, תראו, אני חושבת שהמניות האלה שוות.

דוידה לחמן מסר: עכשיו המניות האלה המחיר שלהן ירד, זה נכס כדאי.

דוידה לחמן מסר: אם זה היה נכס של חן, הייתי קונה את זה.

דוידה לחמן מסר: ואז היא קונה את זה.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, מה באנו ואמרנו?

דוידה לחמן מסר: היא עושה את זה להמון המון צרכים.

דוידה לחמן מסר: יכולנו להיות מאוד פדנטים ולהגיד, קנית מניות, תבטלי את המניות.

דוידה לחמן מסר: החלטנו להיות מקלים מאוד, בניגוד לדין באנגליה, לצורך העניין, שהוא יותר מורכב, ושם המניות מתבטלות, ואמרנו: אתם יודעים מה?

דוידה לחמן מסר: זה איזה מן כמות צפה.

דוידה לחמן מסר: כשזה אצלך זה רדום, כשזה אצל חברת הבת שלך זה רדום.

דוידה לחמן מסר: אבל אם את רוצה באיזה שהוא שלב להחיות את העשרה אחוז ולמכור אותן, בגלל שכבר ביצעת את כל פרוצדורת הרישום, את לא צריכה לעשות עוד פעם תשקיף.

דוידה לחמן מסר: ואת יכולה למכור אותן חזרה למסחר בבורסה.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, המניות עולות, והחברה מוכרת.

רשף חן: ואפשר למכור אותן גם מחוץ לבורסה?

דוידה לחמן מסר: כן.

דוידה לחמן מסר: אפשר הכל לעשות אתן.

דוידה לחמן מסר: זה בדיוק היפה אומרים לה, אתם יכולים.

דוידה לחמן מסר: זה בעצם מעלה את ערך החברה.

דוידה לחמן מסר: כי זה נותן לדירקטורים.

דוידה לחמן מסר: ..

רשף חן: החברה משתתפת באסיפת בעלי המניות של עצמה?

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: כי הן רדומות.

רשף חן: זה המובן של התרדמת שחלה.

מרים אילני: אבל מה, כשהחברה רוצה למכור אותן מחוץ לבורסה בהצעה פרטית, אנחנו באים ואומרים, עכשיו המשטר של ההצעה הפרטית יחול עלייך, כי את בעצם כאילו החזרת מניות חדשות.

דוידה לחמן מסר: כמו דיבידנד.

רשף חן: לעניין יחסי כוחות בתוך החברה.

רשף חן: סופרים את המניות הרדומות?

קריאה: לא סופרים.

רשף חן: לא סופרים.

רשף חן: הבנתי.

מרים אילני: זה מעלה את השליטה של בעלי עניין.

רשף חן: בקצור, ביטלו אותן לכל דבר ועניין, למעט לצורך החייאתן.

רשף חן: נקודה ברורה.

מוטי ימין: אם אתה קורא בעיתונים, עכשיו באמריקה זה מאוד מקובל.

רשף חן: הנקודה ברורה.

מוטי ימין: אתה משנה את היחסים בתוך החברה, ואז יכול להיות שמישהו שהחזיק חמישה עשר אחוז פתאום זה הופך להיות עשרים ושישה אחוז.

מרים אילני: התוספת הזאת נרדמת.

קריאה: יש התייחסות לזה בחוק?

רשף חן: אתה אמרת שבן אדם יכול למצוא את עצמו בעל כורחו במצב של שליטה.

רשף חן: ואתה אומר נכון, הוא במצב של שליטה והכל ....

מרים אילני: לא.

מרים אילני: הוא לא יהיה במצב של שליטה.

מרים אילני: אנחנו לא נותנים לו את השליטה הזאת.

מרים אילני: אנחנו מרדימים לו.

מרים אילני: כי הוא לא שילם תשומת שליטה.

מרים אילני: הוא לא שילם פרמיית שליטה על השליטה הזאת.

תמי סלע: אנחנו נגיע לסעיפים האלה.

רשף חן: נגיע לזה?

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: זה מעניין.

רשף חן: זה מעניין.

רשף חן: הבנתי.

קריאה: סליחה, אבל מאיפה הבנו שמכירה בבורסה לא חייבת בתשקיף?

קריאה: זה נקבע בהוראות שלנו.

קריאה: בסעיף 15 חוק ניירות ערך יש.

קריאה: אבל לא ספציפית על החייאת מניות רדומות.

קריאה: זה חל גם על החייאת מניות רדומות.

קריאה: זה קורה בשגרה כל יום.

קריאה: החוק מסדיר את זה.

קריאה: החוק אומר באופן כללי, הצעת ניירות ערך בבורסה איננה הצעה לציבור.

קריאה: נכון.

רשף חן: יש הערות על הקטע הזה בלבד.

רשף חן: על הנוסח?

אמיר וסרמן: בחוק ניירות ערך, כשמדברים כאן על הצעה לציבור כמשמעותה בחוק ניירות ערך.

אמיר וסרמן: כיוון שבחוק החברות אין הגדרה להצעה לציבור.

מוטי ימין: אבל זה מוגדר בחוק.

תמי סלע: לא הגדרנו את זה.

דוידה לחמן מסר: אומרים מתי הצעה לציבור צריכה להיות ממושטרת.

מרים אילני: אנחנו ממשטרים את הליכי....

דוידה לחמן מסר: הרשות ניירות ערך.

דוידה לחמן מסר: אתה גם מהרשות?

דוידה לחמן מסר: אתם רוצים את זה?

אמיר וסרמן: אנחנו אומרים שצריך לשקול.

קריאה: אנחנו לא בחנו את זה לעומק.

אמיר וסרמן: היום באמת אין הגדרה של הצעה לציבור בחוק החברות.

רשף חן: ויש הגדרה של הצעה לציבור בחוק ניירות ערך.

רשף חן: וההצעה שם כוללת גם הצעה לציבור בחו"ל?

רשף חן: אפשר עקרונית?

רשף חן: החברה יכולה לקחת את המניות האלה אם הן רשומות בבורסה הישראלית ולמכור אותן בחו"ל במקביל?

מרים אילני: אצלנו הציבור זה גם חו"ל.

רשף חן: ואז זו בוודאי הצעה לציבור.

מרים אילני: אנחנו לא רוצים בשלב הזה.

מרים אילני: והצעה לציבור זה גם חו"ל, ואני לא יודעת מה זה אומר.

מרים אילני: ..

דוידה לחמן מסר: יש הרי חברות שנסחרות בחו"ל.

דוידה לחמן מסר: ...

רשף חן: אנחנו הופכים דף לסעיף 270.

רשף חן: הסבר.

מרים אילני: או.

מרים אילני: קיי.

מרים אילני: סעיף 270 אני אקריא אותו מההתחלה.

מרים אילני: עסקאות של חברה המפורטות להלן, טעונות אישורים כקבוע בפרק זה, ובלבד שהעסקה אינה פוגעת בטובת החברה.

מרים אילני: בחברה יש בה ענין אישי; ואולם לא יראו –

מרים אילני: כבעל ענין אישי בעסקה בין החברה האם לבין החברה הבת, בשל עצם היותו נושא משרה בשתיהן –

מרים אילני: "או בשל היותו בעל נייר ערך בחברה האם;"

דוידה לחמן מסר: קודם כל, זה מקל.

מרים אילני: זה מקל.

דוידה לחמן מסר: אנחנו מקלים בחוק הזה.

עומר ידלין: כרגיל.

מרים אילני: הסעיף הראשון אומר שעסקה של חברה עם נושא משרה וכן עסקה כשלנושא משרה בחברה יש עניין אישי, תצטרך אישורים מסוימים.

מרים אילני: ואז אנחנו באים ואומרים: מתי לא נראה בזה.

מרים אילני: ...

דוידה לחמן מסר: מתי אין הלנה, למרות שלכאורה יכלה להיטען הטענה שיש הלנה, בגלל שזה מצב מבני מסוים, אין לראות בו הלנה.

מרים אילני: לכאורה, נושא משרה בחברה אחת ונושא משרה בחברה אחרת, כששתי החברות עושות עסקאות ביניהן, לכאורה עשוי להיות מצב של ניגוד עניינים.

רשף חן: אם הוא בעל מניות בחברה עצמה?

מרים אילני: רק שניה.

מרים אילני: בהתחלה הסעיף אומר: אם החברה בבעלות מלאה של חברת האם, והעסקה היא בין חברת אם לחברת בת בבעלות מלאה, אנחנו אומרים, זה שאתה דירקטור פה ודירקטור שם אתה לא משרתם של שני אדונים , כי זה אדון אחד.

מרים אילני: ולכן אין בעיה של ניגוד עניינים.

מרים אילני: ולכן אין צורך באישורים מיוחדים.

רשף חן: מתי כן צריך?

מרים אילני: זה המצב היום.

עומרי ידלין: את אומרת מתי לא מתי כן?

עומרי ידלין: תני לי סיטואציה שבה יש ניגוד עניינים בעסקה בין חברה אם לחברה בת ובעלות מלאה.

חגי טיומקין: קל מאוד.

חגי טיומקין: אם החברה האם למשל היא ציבורית, אני דירקטור, יש לי גם מניות באם, אני יכול לנתב כספים מהאם לבת.

חגי טיומקין: יותר גרוע.

חגי טיומקין: אם אני נושה שלהם למשל.

חגי טיומקין: אם אני נושה של החברה האם, והאם עומדת לפני קשיים, אז אני מיד קונה מהבת או מוכר לבת במחיר מנופח איזה נכס שלי על מנת שהאם ....

חגי טיומקין: האם היא ציבורית.

דוידה לחמן מסר: תבחין בין בעל עניין לבין נושא משרה.

חגי טיומקין: אני נושה של האמא.

חגי טיומקין: ואז יש ניגוד עניינים.

דוידה לחמן מסר: עומרי שאל באיזו סיטואציה נושא משרה של חברת אם ובחברת בת יהיה במצב של ניגוד עניינים.

רשף חן: אם זה לא בבעלות מלאה, מספיק שיש אחוז אחד למישהו אחר.

קריאה: אבל פה מדובר על בעלות מלאה.

רשף חן: לכאורה יכולת לטעון שבגלל שאתה יש לך קשרים לחברה האם, הלא זה ישויות משפטיות נפרדות, חברה האם עושה עסקה עם חברת הבת, שתי ישויות משפטיות, אתה יש לך אינטרסים בחברת האם, אתה גם בעל מישרה בחברת הבת, אתה לכאורה בניגוד עניינים.

רשף חן: אז אומרים, לא זה לא עניינים זה זהות עניינים.

רשף חן: כשזהות עניינים זה זהות עניינים.

עומרי ידלין: לא.

עומרי ידלין: אני אומר שתמיד תהיה זהות.

מרים אילני: עוד סיטואציה שבה אין ניגוד עניינים.

רשף חן: מה זה ב'?

מרים אילני: התוספת שאנחנו מוסיפים שזה עוד סיטואציה שאין בה ניגוד עניינים כשאותו נושא משרה הוא גם בעל מניות בחברה האם.

רשף חן: שלא יראו אותו.

רשף חן: ..

מרים אילני: כבעל עניין אישי בחברה.

מרים אילני: נכון.

דוידה לחמן מסר: דווקא פה יש בעיה.

דוידה לחמן מסר: בעל מניה – בואו נכתוב "מניה" ולא "נייר ערך".

דוידה לחמן מסר: סליחה, צודק.

דוידה לחמן מסר: טעינו.

דוידה לחמן מסר: זה לא בעל אג"ח.

דוידה לחמן מסר: אני בטוחה שלא לזה התכוונתם.

דוידה לחמן מסר: בעל מניה בבקשה.

רשף חן: למה?

דוידה לחמן מסר: טעינו.

דוידה לחמן מסר: כי אג"ח זה בדיוק כן בעל עניין.

דוידה לחמן מסר: השיקולים כאן - -

קריאה: מה עם אופציה?

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: מניות זה מניות.

דוידה לחמן מסר: אופציה זה ניירות ערך.

רשף חן: אבל יכול להיות שהוא דירקטור שמחזיק באופציות.

רשף חן: שנייה.

רשף חן: אז אני בכל זאת רוצה לנסות להבין מה אנחנו עושים פה במהות.

רשף חן: קודם כל, על מה אנחנו מדברים?

רשף חן: אנחנו מדברים על עסקה שהיא בין חברה האם לחברת הבת.

מרים אילני: בבעלות מלאה.

רשף חן: זו העסקה.

רשף חן: זו לא שכירת שירותיו של אותו בעל זה , זו עסקה כלכלית בין שתי החברות.

רשף חן: ועכשיו, על מי אנחנו מדברים?

רשף חן: אנחנו מדברים על נושא מישרה שהוא גם בחברה האם וגם בחברה הבת.

רשף חן: ובמצב הזה, לכאורה, הוא נמצא משני הצדדים של אותה עסקה.

רשף חן: ואז עצם זה באמת יוצר לכאורה מצב של ניגוד עניינים.

רשף חן: אז באים ואומרים: אם הוא בעצם החברה הזאת, החברה האם וחברת הבת הם ישות אחת, אז אנחנו לא רואים בזה ניגוד עניינים.

רשף חן: כן.

רשף חן: כן.

רשף חן: לא רואים בזה ניגוד עניינים.

רשף חן: זה אלף.

רשף חן: זה של נושא מישרה.

רשף חן: ואז אנחנו באים עכשיו לדבר על נייר ערך.

רשף חן: ואז אנחנו אומרים: עצם זה שיש לך מניות בחברת האם ובחברת הבת נשלטת בשליטתה ובעצם מהותית זה אותו דבר, זה כאילו יש לך מניות בחברה ובמחלקה שלה, אז אין פה שום ניגוד עניינים ולא קרה שום דבר.

רשף חן: אבל עכשיו הוספנו גם נייר ערך.

רשף חן: ואז באים ואומרים, יכול להיות שאני בעצם דרך נייר הערך בחברה האם אני נושה.

מרים אילני: זה גם בבעלות מלאה.

דוידה לחמן מסר: לא משנה.

דוידה לחמן מסר: אבל הוא נושה חיצוני.

דוידה לחמן מסר: בכובע אחר לגמרי.

רשף חן: אני בכובע אחר עכשיו.

רשף חן: אני כאן לא בכובע של בעלים.

רשף חן: אני בכובע אחר.

רשף חן: אני בעל מניות.

רשף חן: אבל אשתי יש לה חוב.

דוידה לחמן מסר: עזוב עם האופציות עכשיו.

דוידה לחמן מסר: אופציות זה נושא - - -

קריאה: אבל אז זה פוסל אותו.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: כי זה ייחשב כניגוד עניינים אופציות.

רשף חן: למה אופציות זה ניגוד עניינים?

רשף חן: אופציה לרכישת מניות.

קריאה: כולם מחזיקים אופציות.

קריאה: אז מה, בגלל שיש לו אופציה זה יותר גרוע מאשר בעל מניה?

רשף חן: אופציה לרכישת מניות שהיא לא אופציה המירה?

דוידה לחמן מסר: היא המירה.

רשף חן: אם היא המירה, אז זה צריך להיות מניות, או אופציה בלתי המירה למניות.

מרים אילני: לא בלתי המירה.

רשף חן: אופציה למניות שאיננה המירה – צריך להבהיר את זה.

רשף חן: המירה לאג"ח.

רשף חן: לזה אני מתכוון.

עומרי ידלין: אני הייתי משאיר את זה כך.

דוידה לחמן מסר: יש הגנה לנושה.

עומרי ידלין: לא של חברת האם, כי אנחנו מדברים על מצב - - -

דוידה לחמן מסר: .... של חברת הבת.

עומרי ידלין: לא .

עומרי ידלין: אנחנו מדברים על מצב של בעל אג"ח בחברת האם.

עומרי ידלין: האינטרס.

דוידה לחמן מסר: אני אענה לך בפינג פונג.

דוידה לחמן מסר: הפינג פונג אומר שאנחנו לא יודעים מי מקבל את התמורה.

דוידה לחמן מסר: החברה האם או החברה הבת.

דוידה לחמן מסר: נקודת המוצא שלך ב-270 היא שחברה האם מקבלת את התמורה מחברת הבת.

דוידה לחמן מסר: ואז אני מסכימה אתך שם שחברת האם הוא צריך להתנגד.

דוידה לחמן מסר: אבל בוא נגיד הפוך.

דוידה לחמן מסר: בוא נגיד שהחברה האם מעבירה נכס משמעותי לחברת הבת.

דוידה לחמן מסר: ופה כן יש לבעל האג"ח אינטרס.

דוידה לחמן מסר: אתה תגיד לי, מה האינטרס שלו?

דוידה לחמן מסר: הרי ...

דוידה לחמן מסר: מאה אחוז מחברה הבת.

דוידה לחמן מסר: אז מה זה משנה?

דוידה לחמן מסר: אז הוא אומר: תראה, אני נושה בחברת האם, על מנת להגיע לנכס שמועבר עכשיו מחברת הבת במחיר עסקי שוק לא אמיתיים, אני צריך איזו שהיא פרוצדורה מאוד מסובכת וזה כן.....

רשף חן: אני מעביר נכסים בחברת אם כי אני נושה שם.

רשף חן: אגב, זה גם יכול להיות הפוך.

רשף חן: אני לא יודע.

רשף חן: אני יכול להיות בעל אג"ח בחברת הבת.

דוידה לחמן מסר: רגע, אני רוצה להציע הצעה.

דוידה לחמן מסר: בוא נתפשר על אופציות.

דוידה לחמן מסר: חבל.

דוידה לחמן מסר: בוא נעשה מניות, וניירות ערך שניתנים להמרה למניות בלבד.

רשף חן: לא.

רשף חן: מניות ואופציות למניות.

מרים אילני: אופציה מומר למניות.

רשף חן: אופציה זה אופציה למניה.

רשף חן: זה לא להמרה.

רשף חן: המרה זה המרה מאופציה למניות לאג"ח.

דוידה לחמן מסר: רגע, רגע, רגע.

דוידה לחמן מסר: אומר לנו עורך דין ששולט בחוק שלנו יותר טוב.

דוידה לחמן מסר: כן מה....

רשף חן: מימוש זה מימוש האופציה.

רשף חן: המרה זה הפיכת נייר הערך שהוא מכוון למנייה - - -

חגי טיומקין: עניין אישי....

חגי טיומקין: לעצם אחזקת מניות.

חגי טיומקין: אז אולי זה רק מבהיר.

חגי טיומקין: אז אין לי בעיה שזה מבהיר.

חגי טיומקין: אז מבהיר.

חגי טיומקין: בסדר.

חגי טיומקין: אבל זה קיים בחוק.

דוידה לחמן מסר: אנחנו רוצים לצורך העסקה בין חברת אם וחברת בת להתייחס רק לצורך העסקה הזאת וזה יכול להכביד עליך במקרים אחרים, אבל זה לא בעיה שלי, גם בעל אופציות כבעל מניות.

רשף חן: לא.

רשף חן: אבל מה שאנחנו קובעים כאן.

רשף חן: נעצור רגע, שכולם יבינו את זה.

רשף חן: שאם אותו בעל תפקיד בשני המצבים הוא גם מחזיק אג"ח, או למשל נתן הלוואת בעלים, דבר שקורה לפעמים, אז הוא נחשב נושה, והמצב הזה הוא מצב של ניגוד עניינים.

קריאה: מלכתחילה.

רשף חן: אז עכשיו יש לי שאלה.

חגי טיומקין: כל מה שאמרתי, זה שבנושא של מניות זה מעוגן כבר בחוק.

חגי טיומקין: אבל אם רוצים להבהיר את זה, אז תבהירו.

רשף חן: כנושא מישרה בשתיהן או בעל נייר ערך?

רשף חן: אז לזה יש לי שאלה.

רשף חן: כאן בשל היותו בעל מניה לצורך העניין, אנחנו אמרנו בחברת האם.

רשף חן: למה זה לא באחת מהן?

מרים אילני: כי חברת הבת היא בשליטה מלאה של האם.

רשף חן: בעל מניות בחברת האם.

רשף חן: ברור.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: ואז ברור שאם למשל יש לו אג"ח בחברת הבת זה גם כן ניגוד עניינים.

מרים אילני: עשוי להיות.

מרים אילני: נכון.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: אז אנחנו מסכמים שזה יהיה "בשל היותו בעל מניות או אופציות למניות בחברת האם".

מוטי ימין: יש לי שאלה.

מוטי ימין: אנחנו שוללים את העניין האישי במקרה של עסקה בין חברת אם לבת גם כאשר השכר של נושא המשרה נגזר מהתוצאות של הפעילות בחברת האם ובחברת הבת?

מוטי ימין: כי במקרים רבים זהו המצב.

רשף חן: לא שואלים את זה.

מוטי ימין: כלומר, זה הופך למשהו נוסף.

מוטי ימין: משהו בנוסף מעבר לזה.

מרים אילני: זה קשור לעצם היותו נושא מישרה.

מרים אילני: יש עוד דבר שהוא עושה.

רשף חן: הלאה.

רשף חן: רבותיי.

רשף חן: אני חושב שהנושא הזה מוצה.

רשף חן: בואו.

נתי שילה: למה אנחנו מגבילים את זה רק למצב שהשליטה היא מלאה לגמרי?

נתי שילה: ואם זה תשעים אחוז שליטה?

דוידה לחמן מסר: ....

דוידה לחמן מסר: לא נגמור את החוק הזה בעוד מאתיים שנה.

רשף חן: סעיף ב'.

מרים אילני: עוד מקרה שבו אנחנו אומרים שלא נראה בזה עניין אישי – ואולם לא יראו נושא מישרה במספר חברות בנות הנמצאות בשליטה ובעלות מלאה של אדם אחד, כבעל עניין אישי בעסקה בחברות בנות כאמור, בשל עצם היותו נושא משרה בחברות המתקשרות.

מרים אילני: "

רשף חן: של אדם אחד לרבות חברה.

מרים אילני: שוב פעם, אנחנו אומרים אתה לא משרתם של שני אדונים, יש אדון אחד מלמעלה.

רשף חן: ואם יש חברות אחיות שהן לא בבעלות של אדם אחד אלא הן בבעלות זהה?

רשף חן: כלומר, יש לך את אותה קבוצת שותפים, פתאום שלושה שותפים שמקימים ארבע חברות עם חלוקת מניות אחידה לגמרי.

מרים אילני: זה נחשב אדם אחד.

רשף חן: לא.

דוידה לחמן מסר: אותם אנשים אז אין בעיה.

מרים אילני: זאת הכוונה.

רשף חן: אני מבין שזאת הכוונה.

רשף חן: זאת הסיבה שאני שואל.

מרים אילני: כתוב.

מרים אילני: אדם הכוונה גם ברבים.

מרים אילני: אדם זה כולל גם רבים.

רשף חן: זה לא תאגיד.

רשף חן: סליחה.

רשף חן: המצב שאני מתאר, ואתם מסכימים אתי שמהותית זה אמור לחול עליו, זה נושא משרה מספר חברות בנות, הנמצאות בשליטה של אותם בני אדם.

רשף חן: אותם בעלים בעצם זה צריך להיות.

מרים אילני: יחיד זה רבים.

דוידה לחמן מסר: בשליטה ובבעלות מלאה של ....

מרים אילני: אדם אחד כתוב.

דוידה לחמן מסר: זה מפריע לו.

רשף חן: יש פה עורכי דין מסחריים – אם נכתוב אותו אדם יבינו שזה גם המצב שאני מתאר?

מרים אילני: גם רבים.

דוידה לחמן מסר: כן.

דוידה לחמן מסר: יבינו.

דוידה לחמן מסר: תלוי איזה עורכי דין מסחריים וכמה שנים הם עורכי דין.

דוידה לחמן מסר: ...

רשף חן: אני מודה שבעלות מלאה של אדם אחד זה.

רשף חן: ...

רשף חן: אני למשל לא הייתי מבין את זה.

רשף חן: אני מודה.

דוידה לחמן מסר: אמרנו של אותו אדם.

רשף חן: אה, אותו אדם.

רשף חן: או.

רשף חן: יפה.

רשף חן: אז זה בסדר.

רשף חן: אותו אדם ובעלות זהה זה אותו הדבר.

דוידה לחמן מסר: ואז יבוא עורך דין חדש, וישאל האם אותו אדם זה גם אותם בני אדם ונגיד לו, כן, ראה חוק הפרשנות.

דוידה לחמן מסר: יחיד שהוא רבים.

דוידה לחמן מסר: ...

רשף חן: ואם תרצה תקרא את הפרוטוקול של ועדת משנה מספר 14 ויהיה לך ברור שזו היתה כוונת המחוקק.

קריאה: אם אתם שלושתכם מקימים חברה אחת, החברה נחשבת אדם.

קריאה: כן?

מרים אילני: לא.

מרים אילני: הם לא הקימו.

רשף חן: אנחנו עדיין במאה תשע עשרה.

רשף חן: לכל פרוייקט אנחנו מקימים חברה חדשה.

רשף חן: זה השיטה אצלנו.

רשף חן: הנושא הזה ברור והוא מבחינתי מאושר.

רשף חן: הלאה.

רשף חן: אני רואה סעיף 5.

רשף חן: הצעה פרטית.

אמיר וסרמן: לנו יש הערה לגבי 270 (א).

אמיר וסרמן: זה נושא מאוד חשוב.

דוידה לחמן מסר: מה קרה שנזכרנו בזה?

אמיר וסרמן: יש תופעה של חברות ציבוריות שמתקשרות עם קרובים של בעל השליטה ומעסיקות אותם מבלי שהדבר הזה יעבור הליך של ניגוד, דהיינו, אישור של האסיפה הכללית.

אמיר וסרמן: ממה זה נובע?

אמיר וסרמן: זה נובע מכך שסעיף 270(א) מורכב משני חלקים.

אמיר וסרמן: החלק הראשון, עוסק בעסקאות חריגות עם בעל השליטה, לרבות עסקאות חריגות שלבעל השליטה יש בהן עניין אישי, זאת אומרת, גם עסקאות חריגות שמבוצעות עם קרוב של בעל השליטה.

אמיר וסרמן: ולעומת זאת, הסיפא מדברת על תנאי כהונה והעסקה, אבל רק תנאי כהונה והעסקה של בעל השליטה.

דוידה לחמן מסר: המילה קרוב מוגדרת בחוק.

קריאה: הוא לא שם את עצמו.

קריאה: הוא שם את הבן שלו.

נתי שילה: הוא לוקח את הבן שלו למחסן באלפיים שקל לחודש.

נתי שילה: אז מה?

נתי שילה: אז לזה צריך אסיפה כללית?

דוידה לחמן מסר: אדוני ראש הוועדה, אני אגיד לך מה הסיטואציה שמדברים בה.

דוידה לחמן מסר: היא סיטואציה ישראלית ובינלאומית.

רשף חן: אני הבנתי את הסיטואציה.

רשף חן: המצב שהאישה עובדת בחברה הוא לא UNHEARD OF.

רשף חן: זה ברור.

רשף חן: ומרוויחה טוב.

אמיר וסרמן: אתמול קיבלתי תשקיף לבדיקה, חברה ציבורית שמבצעת הנפקה שנייה.

אמיר וסרמן: שישה קרובים של בעל השליטה, אחיו, אשתו, ילדיו, כולם.

אמיר וסרמן: תראו, זה ברור שזה לא סביר.

רשף חן: אז רק אני רוצה לקרוא ולהבין מה שאתם אומרים: "עסקה חריגה של חברה ציבורית עם בעל השליטה בה או עסקה חריגה של חברה ציבורית עם אדם אחר שלבעל השליטה יש בה ענין אישי, לרבות הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה".

רשף חן: "וכן התקשרות של חברה ציבורית עם בעל השליטה בה" וכאן אתה רוצה להוסיף "או קרובו"?

רשף חן: זאת אומרת, מבחן ראשון זה האם אתה בעל שליטה.

רשף חן: הנושא זה התקשרות באיזו שהיא עסקה עם בעל השליטה או עם קרובו.

רשף חן: עכשיו, אם אתה בעל שליטה ונושא משרה, אז בקשר לתנאי כהונתו או העסקתו –

מרים אילני: זה לא משנה.

מרים אילני: זה או נושא משרה או עובד.

אמיר וסרמן: האבחנה כאן בסיפא היא פשוט, אם בעל השליטה יכול להיות נושא משרה ויכול להיות שהוא יהיה עובד בחברה, ולכן עשו את האבחנה הזאת.

אמיר וסרמן: עם זה אין לנו שום בעיה.

אמיר וסרמן: אנחנו רק רוצים שזה יחול גם על קרוב.

גד סואן: דידי , זה לא נושא חדש?

גד סואן: זה חדש.

דוידה לחמן מסר: אתה צודק.

דוידה לחמן מסר: זה נושא חדש.

דוידה לחמן מסר: אני לא חושבת שחייבים לדון.

רשף חן: התשובה היא מבחינת תקנות הכנסת זה לא קרוב אפילו להיות נושא חדש.

אמיר וסרמן: אנחנו רוצים להמחיש את האבסורד שקיים במצב היום.

אמיר וסרמן: היום, בגלל הגדרת בעל שליטה בסעיף 268 התוצאה היא - - -

דוידה לחמן מסר: החוק זה לא רק הקלות.

דוידה לחמן מסר: הם עלו על איזו שהיא בעיה.

רשף חן: נו, בסדר.

רשף חן: אז שיציעו את ההצעה.

דוידה לחמן מסר: נגיע לארבע קריאות בעוד חמישים שנה.

דוידה לחמן מסר: נגדיר שקרובם של בעלי שליטה יש אתם בעיה.

אמיר וסרמן: שנייה.

אמיר וסרמן: רק כדי להבין את האבסורד.

אמיר וסרמן: כיום, אם הקרוב מחזיק זכות הצבעה ואפילו מניה אחת בחברה, הוא ובעל השליטה נראים כמחזיקים יחד לפי 268 ואז זה כן מחייב אישור אסיפה כללית.

אמיר וסרמן: ברור שזו תוצאה לא סבירה, כי השאלה כאן היא לא כמה הקרוב מחזיק בחברה, אלא היכולת של בעל השליטה והרצון שלו להיטיב עמו.

גד סואן: אם זה עסקה חריגה זה מובן.

גד סואן: הבן שלו בחופשת הקיץ, הוא רוצה להעסיק אותו.

גד סואן: אבל זו חברה ציבורית.

רשף חן: מה ההגדרה של עסקה חריגה?

אמיר וסרמן: יש הגדרה עסקה שהיא לא בתנאי שוק, היא לא במהלך עסקים רגיל.

אמיר וסרמן: שנייה אחת.

אמיר וסרמן: צריך לחזור קצת להיסטוריה.

אמיר וסרמן: בפקודת החברות דיברו רק על עסקה חריגה.

אמיר וסרמן: ואז היתה הטענה בזמנו של החברות שהן אמרו, רגע, תנאי כהונה והעסקה זה בכלל לא עסקה.

אמיר וסרמן: זה לא עסקה חריגה.

אמיר וסרמן: ברור כל הזמן מעבידים עובדים בחברה ונותנים להם שכר.

אמיר וסרמן: ולכן בחוק החברות עשו את האבחנה.

אמיר וסרמן: אמרו, נטפל בעסקאות חריגות, אבל מצד שני גם התקשרות בתנאי כהונה ובהעסקה עם בעל השליטה, מחייבת אישור באסיפה כללית בניגוד.

רשף חן: גם אם היא לא חריגה.

אמיר וסרמן: גם אם היא לא חריגה.

דוידה לחמן מסר: ואז יש הקלות.

אמיר וסרמן: בדיוק.

אמיר וסרמן: בתקנות ההקלות נקבע שאם העסקה מזכה, למשל, בעל השליטה מחליט להוריד את השכר שלו או אם זה שכר כמו שיש לדח"צים.

אמיר וסרמן: יש שם קריטריונים בתקנות ההקלות.

אמיר וסרמן: אז עדיין זה לא מחייב אסיפה כללית, וכמובן מבחינתנו שזה יחול גם לגבי קרוב.

אמיר וסרמן: צריך לתקן גם תיקון בהקלות.

אמיר וסרמן: צריך להוסיף בעצם את אותן מילים גם בתקנות.

רשף חן: מתי אתם מביאים את זה?

דוידה לחמן מסר: בשבוע הבא.

רשף חן: סוכם.

רשף חן: בסדר.

מרים אילני: תיקון בתקנות ההקלות, שזה פשוט יחול גם על קרוב?

מרים אילני: זה ברור.

תמי סלע: אתם מדברים רק על מצב שבעל השליטה הוא גם נושא משרה אם הוא רוצה - - -

מרים אילני: עובד.

דוידה לחמן מסר: הוא בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: הוא לא עובד בחברה.

רשף חן: לא הבנתי, למה?

תמי סלע: הוא לא בהכרח נושא משרה.

תמי סלע: הוא רק בעל ...

רשף חן: בסדר.

רשף חן: רבותיי.

רשף חן: הנושא ברור.

נתי שילה: מה שאנחנו הולכים לעשות פה זה בעצם הולכים לקבוע שכל קרוב משפחה שמועסק בחברה, וגם אם הוא יהיה מחסנאי ויקבל אלף חמש מאות שקל לחודש, צריך להביא את זה לאישור של אסיפה כללית ברוב מיוחד עם התנאים המיוחדים האלה, שזה נראה לי שזה אבסודד.

נתי שילה: אם מדובר בעסקה חריגה זאת אומרת, שלוקחים איזה קרוב משפחה ונותנים לו איזה תפקיד שלא היה בחברה או נותנים שם איזו שהיא משרה שהיא מעל ומעבר, אז זה ממילא עסקה חריגה וצריך להביא את זה לאישור ולא צריך בשביל לחקוק.

רשף חן: סליחה, במקרה כל עשרת ילדיי עובדים כתכנתים בחברה.

רשף חן: אני בעל שליטה.

נתי שילה: צירוף מקרים

רשף חן: צירוף מקרים?

רשף חן: כל הילדים שלי פתאום עובדים בחברה?

נתי שילה: כל דבר שהוא חריג צריכים - - - -

רשף חן: זה לא חריג, החריגות היא בזה שהם הילדים שלי.

רשף חן: זו חריגות.

רשף חן: בסופו של דבר, בחברה שהיא לא חברה פרטית שבה בעל החברה יכול לעשות בעצם מה שהוא רוצה, ההסתברות שעובד יהיה במקרה גם הילד של בעל החברה היא לא גדולה.

רשף חן: ובכל זאת, אתה רואה שבסטטיסטיקה מסתבר שדווקא ילדים של הרבה מאוד בעלי שליטה או הנשים שלהם עובדים בחברות.

רשף חן: עכשיו, לא אוסרים את זה.

נתי שילה: זה דור ממשיך.

רשף חן: וודאי.

רשף חן: וודאי.

רשף חן: לא אוסרים את זה.

נתי שילה: לפעמים זה מצליח ולפעמים זה ....

רשף חן: לא אוסרים את זה.

רשף חן: רק אומרים, רבותיי, זה צריך לעבור את האישור, לראות שבאמת הבן אדם מתאים, נבחר לתפקיד המתאים ולא כמו הבן של....

מרים אילני: חינם, אין לנו בעיה.

רשף חן: חינם?

רשף חן: העסקה שאנחנו מדברים עליה היא שכירת שירותיו.

נתי שילה: היא חריגה, לא סתם.

חגי טיומקין: יש לי פשרה.

חגי טיומקין: האישורים שצריכים ל-270(א) הם נורא קיצוניים.

חגי טיומקין: באסיפה הכללית רוב של שליש מאלה שאינם קשורים עם בעל השליטה.

חגי טיומקין: יכול להיות שאפשר להעלות את זה ל-270(3) ואז רק צריך אישור.....

רשף חן: בישיבה הבאה אני רוצה לראות את ההקלות, כי התשובה תלויה בהקלות.

רשף חן: ונדמה לי שאנחנו נמצא שם את התשובה, בזה שהעסקה לתפקיד או עד סכום מסוים או עד דרגה מסוימת.

רשף חן: אני עוצר בזה את הדיון.

מרים אילני: אז ההקלות היום זה עשרים אלף שקלים לשנתיים.

רשף חן: אתם מסוגלים לומר לנו עכשיו מה?

מרים אילני: יכול להיות שצריך להעלות את זה.

דוידה לחמן מסר: בסדר.

דוידה לחמן מסר: נעלה את זה.

רשף חן: רבותיי, עצרנו בזה את הדיון בעניין הזה.

רשף חן: נמשיך כשיהיה לנו כאן את התקנות.

רשף חן: הלאה.

רשף חן: סעיף 5.

רשף חן: לא סוכם.

רשף חן: חוזרים לזה בישיבה הבאה.

רשף חן: לא סוכם.

רשף חן: חוזרים לזה בישיבה הבאה לאור התקנות, אי אפשר לראות אחד בלי השני.

דוידה לחמן מסר: תראה, התקנות זו תהיה הצעה לתקנות ושר המשפטים צריך להתקין.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: יש לנו זמן.

רשף חן: דידי, עד שאנחנו נביא את החוק הזה בשנייה ושלישית יוכלו להתקין הרבה תקנות.

מרים אילני: קודם כל, אני מפנה אתכם לסעיף ההגדרות, יש הגדרה של הצעה פרטית מהותית.

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: אז אנחנו בעצם מגדירים הצעה פרטית מהותית.

מרים אילני: נכון.

מרים אילני: עכשיו, ההגדרה של הצעה פרטית מהותית היום, ואני כבר אגיד שהמשמעות של זה הוא שזה צריך אישור של האסיפה הכללית, או.

מרים אילני: קיי?

מרים אילני: זה המשמעות של זה.

מרים אילני: כשהצעה פרטית היא מהותית צריך אישור של האסיפה הכללית.

תמי סלע: אני מבינה אבל שברוב.

תמי סלע: ..

אומר ככה: "הצעה פרטית אשר כתוצאה ממנה יגדלו החזקותיו של בעל מנייה מהותי בניירות ערך של החברה, או שכתוצאה ממנה יהפוך אדם להיות בעל מניה מהותי לאחר ההנפקה, להלן: צד מעוניין, לעניין ההחזקה ייראו ניירות ערך הניתנים להמרה או למימוש למניות שאותו אדם מחזיק, או שהונפקו לו לפי ההצעה הפרטית כאילו הומרה או מומשו".

רשף חן: מה ההגדרה של בעל מניה מהותי?

מרים אילני: חמישה אחוז.

רשף חן: זה בעצם מדבר בעד עצמו.

רשף חן: מה התיקון?

מרים אילני: אנחנו רוצים להקל.

מרים אילני: כבר אני אגיד שמהתחלה העמדה של משרד המשפטים היתה שבעצם הצעות פרטיות בגדול אינן צריכות את אישורה אסיפה הכללית.

מרים אילני: ולכן, בעצם מיד אחרי שהחוק חוקק, יצאו תקנות ההקלות שדיברנו עליהן והקלו בעניין הזה, וקבעו שכאשר החברה מנפיקה במסגרת ההנפקה בשיעור שאינו עולה על עשרים אחוזים, זאת אומרת שאין גילוי מעל עשרים אחוזים, לא יצטרכו אישור אסיפה כללית, אלא אם כן ההצעה היא לדירקטור או למנכ"ל.

רשף חן: בעצם הפכתם את החמישה אחוז לעשרים אחוז.

מרים אילני: לא בדיוק.

מרים אילני: אמרנו שאם ההצעה הפרטית בכללותה, לא לאדם ספציפי, כי ההצעה לא אומרת אם אדם ספציפי עולה על חמישה אחוז אז צריך אישור.

מרים אילני: בהקלה באו וקבעו שאם ההנפקה בכללותה, ההנפקה הפרטית, אינה עולה על עשרים אחוז, אם הדילול של יתר בעלי המניות לא עולה על עשרים אחוז, לא צריך אישור של אסיפה כללית.

רשף חן: פחות מעשרים אחוז.

רשף חן: ...

מרים אילני: מזכות ההצבעה בחברה בכלל.

רשף חן: זה לא מקנה לבעל המניות המהותי, אלא מקנה לקונה.

רשף חן: מקנה בכלל.

רשף חן: סך הכל לקונה.

מרים אילני: כשאתה מנפיק מניות חדשות.

מרים אילני: המשמעות היא שיש פה דילול של ההחזקה של בעלי המניות הקיימים היום בחברה.

רשף חן: דילול של פחות מעשרים אחוז.

מרים אילני: נכון.

מרים אילני: כשהדילול פחות מעשרים אחוז לא צריך אישור של האסיפה הכללית.

רשף חן: דילול טכני.

רשף חן: לא דילול מהותי.

רשף חן: טוב.

רשף חן: בסדר.

מרים אילני: ואז, אמרנו נמשיך ונקל עוד.

מרים אילני: למה?

מרים אילני: כי גם כשאנחנו עושים דילול על פי תשקיף ולא במסגרת הצעה פרטית אין צורך באישור אסיפה כללית.

מרים אילני: מספיק שיש את ההון הרשום.

מרים אילני: אם אתה לא עובר מעבר להון הרשום, אז התורן בעצמו רשאי לקבוע מתי הוא מנפיק מניות על פי תשקיף, בלי אישור אסיפה כללית, גם אם הוא עולה את העשרים אחוזים.

רשף חן: עוד פעם להבין.

רשף חן: מה אמרת, שחברה יכולה להנפיק לבורסה על פי תשקיף- - -

מרים אילני: על פי תשקיף בלי אישור אסיפה כללית.

מרים אילני: השאלה נשאלת, למה פה אנחנו דורשים את האישור של האסיפה הכללית?

מרים אילני: אז לכן באנו ואמרנו, וזה בהתאם למצב של הבורסות בארצות הברית, שגם כן קובעות את המגבלה הזאת, שגם כאשר החברה רוצה להנפיק במסגרת הנפקה פרטית מעל עשרים אחוזים מהזכויות של החברה, היא תוכל לעשות זאת בלי אישור אסיפה כללית, ובלבד שזה נעשה בתנאי שוק, ובמזומן או בתמורה לניירות ערך נסחרים.

רשף חן: עכשיו אני לא מבין.

רשף חן: עד עכשיו הבנתי.

רשף חן: מכאן איבדתי.

מרים אילני: לא, זה לא המצב.

מרים אילני: המצב היום הוא לפי התקנות.

רשף חן: רגע רגע.

רשף חן: פלוס התקנות.

דוידה לחמן מסר: אם אתה עושה הצעה פרטית, כתוצאה ממנה אתה הופך להיות לבעל עניין בחברה, או אז טעונים הליכי אישור מסוימים.

מרים אילני: המצב בחוק היום הוא כבר לא המצב.

מרים אילני: ...

רשף חן: הצעה פרטית אשר כתוצאה ממנה יגדלו החזקותיו של בעל מניה מהותי, זה בעצם קנייה על ידי בעל מניה מהותי.

דוידה לחמן מסר: נכון.

רשף חן: אין דבר אחר.

רשף חן: נכון?

מרים אילני: נכון.

דוידה לחמן מסר: לכן יש פה עננה.

רשף חן: או קנייה של בן אדם שכרגע יש לו ארבעה אחוז, קונה עוד שני אחוז, הופך להיות בעל מנייה מהותי.

רשף חן: באים ואומרים, האינטרס שאנחנו באים להגן עליו זה האינטרס של המעבר מחמישים לחמישים ואחד אחוז.

רשף חן: נניח.

רשף חן: נמצא לך חיה חדשה בחברה שלא היתה קודם.

רשף חן: לא.

רשף חן: לא.

רשף חן: סתם, השתמשתי בזה באנלוגיה.

רשף חן: הערך הכלכלי של הריכוז הכוח בעניין הזה, שמגדירים אותו בחמישה אחוז.

רשף חן: ואז אתם באתם ואמרתם בתקנות שאם אנחנו - - -

מרים אילני: שגם אם אדם הופך להיות בעל מניה מהותי בהנפקה הפרטית - - -

רשף חן: אם זה תוצאה של מכירה של עשרים אחוז בלבד - - -

מרים אילני: עד עשרים אחוז לא נצטרך אישור אסיפה כללית.

רשף חן: יש איזו שהיא מגבלת זמן או שאני יכול לנסות למכור שמונים אחוז מהחברה בארבע עסקאות בארבעה ימים?

דוידה לחמן מסר: זאת בעיה אחרת שיש לנו לטפל בה בסעיף אחר, שקרה לנו עכשיו.

דוידה לחמן מסר: לאור הבנה גדולה של בית המשפט.

רשף חן: רגע, יש מגבלה כזאת?

מרים אילני: כן.

מרים אילני: יש הגבלה.

דוידה לחמן מסר: אתה מודע לפסק הדין בעניין פויכטוונגר?

מרים אילני: ”לעניין תקנה זו... סך כל ההצעות הפרטיות שמתקיים בהן האמור בפסקה להלן אם הן נעשו במהלך תקופה בת 12 חודשים רצופים והתקיים בהן אחד מאלה: ההצעות הן לאותו...." יש פה הגדרה שאומרת בדיוק הכל.

רשף חן: זאת אומרת, מבחינתכם, אני אומר לכן, זה מאוד מוזר בעיני.

מרים אילני: האמת היא זה היה דיון יותר עם הרשות לניירות ערך.

מרים אילני: זו הפשרה שהגיעו עם הרשות לניירות ערך שהיא סברה שצריך אישור אסיפה כללית במקרה של הצעה פרטית.

רשף חן: אני חייב לומר שזה מצב מאוד מוזר.

דוידה לחמן מסר: מקלים.

דוידה לחמן מסר: מקלים.

דוידה לחמן מסר: נקל עוד קצת.

רשף חן: מצב שבו אם לבן יש מנייה אחת .

רשף חן: אחת.

רשף חן: ואנחנו עכשיו מוכרים לו, נניח שיש מאה מניות.

רשף חן: בסיפור שלי תמיד יש מאה מניות.

רשף חן: זה קל עם החשבון.

רשף חן: יש לו כרגע מנייה אחת.

רשף חן: והוא אחד ממאה.

רשף חן: ועכשיו באים למכור לו בהצעה פרטית עוד תשע עשרה מניות, כלומר, הוא הופך עכשיו להיות בעל עשרים אחוז מהחברה, לא סתם בעל מניות מהותי אלא ארבע פעמים בעל מניות מהותי - -

קריאה: ושלא בתנאי השוק.

רשף חן: מבחינת

רשף חן: כם בתקנות ההקלות אתם קבעתם משהו שהוא טוטלית הפוך ממש שכתוב בחוק.

מרים אילני: אבל הוא יכול לעשות את זה דרך איסוף מניות בבורסה.

מרים אילני: אין לו הגבלה אם הוא לא עובר את העשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: אבל ההבדל הוא שבאיסוף מניות הערך של המניה עולה.

רשף חן: למה ההבחנה בין הנפקה פרטית לבורסה?

רשף חן: נדמה לי.

רשף חן: הרי את משתמשת במילה דילול, ולזה אמרתי דילול טכני, כשאת מסתכלת רק על המניות.

רשף חן: נדמה לי, שבעולם המסחרי, כשאנחנו משתמשים בסעיפי ANTI DELETION זה מצב שבו מוכרים מניות בפחות מהשווי שוק שלה.

רשף חן: כי ההנחה היא שאם אני מוכר מנייה במחיר שוק אז בעצם מצבי כבעל מניות לא השתנה.

רשף חן: היו לי קודם מניות ששוות יותר, עכשיו יש לי מניות וכסף.

רשף חן: אז לכן ההבחנה בין מכירה בבורסה, שזה בהגדרה מחיר שוק, ובין מכירה פרטית שעלולה להיות בהרבה פחות ממחיר שוק.

מרים אילני: נכון.

מרים אילני: ולכן אנחנו כותבים בתיקון שאנחנו רוצים להקל אנחנו אומרים מוותרים על אישור האסיפה הכללית כאשר זה בתנאי שוק.

רשף חן: ואם זה פחות מעשרים אחוז?

רשף חן: אם זה תשע עשרה אחוז וזה לא במחיר שוק?

מרים אילני: הדילול הזה לא מהותי.

רשף חן: לא מהותי?

רשף חן: לא מהותי מצב שבו מישהו עובר מאחוז אחד לעשרים אחוז?

מרים אילני: היום כבר קיימת ההקלה הזאת.

מרים אילני: זאת אומרת התקנה הקיימת אתה לא מסכים לה.

רשף חן: נכון.

אמיר וסרמן: בהרבה מקומות בחוק, למשל, מדברים על עסקים שנקבעו להם בהצעת רכש עשרים חמש וארבעים וחמש חייבים למתוח קו בנקודה מסוימת.

אמיר וסרמן: ברור שהצעה של 19.9.

אמיר וסרמן: היא מאוד דומה להצעה של 20.1 אבל רוצים להביא לוודאות ולמתוח קו בנקודה מסוימת.

רשף חן: אמיר, תראה: אני אין לי שום דעה איפה הגבול צריך להיות.

רשף חן: אבל יש לי דעה אחת והיא שצריכה להיות איזו שהיא קוהרנטיות, איזו שהיא אחידות נורמטיבית במה שקורה פה.

רשף חן: ואם אתה קובע, אם החוק קובע שחמישה אחוז זה בעל מניות מהותי.

רשף חן: אני לא קבעתי את זה.

רשף חן: האמת, זה נראה לי קצת מעט.

רשף חן: אבל בסדר.

רשף חן: קבעת בחוק שחמישה אחוז זה בעל מניות מהותי.

רשף חן: קבעת בחוק סעיף שאומר שמעבר הגבול הזה שבין 4.9 ל-5.1 הוא מעבר משמעותי בעיניך.

רשף חן: אז אני מאוד מתקשה לראות איך אתה יכול לחיות עם מצב שיש לך תקנה שאומרת שהמעבר מ-0.0001 אחוז בחברה למצב של עשרים אחוז בחברה הוא בסדר.

רשף חן: לא קרה כלום.

רשף חן: לא צריך שום אישור.

רשף חן: לא קרה שום דבר.

רשף חן: אני לא מבין איך זה חל.

אמיר וסרמן: אתה באמת מעלה שאלות.

אמיר וסרמן: שוב, היסטורית.

אמיר וסרמן: החוק קבע שעלייה מעל לחמישה אחוז או עלייה של כל אחד שמחזיק מעל חמישה אחוז ואפילו רוכש אחוז אחד טעונה אישור האסיפה הכללית.

אמיר וסרמן: הבינו מיד לאחר חקיקת החוק שזה מוגזם, ואי אפשר לדרוש אסיפה כללית וגם אין טעם, וגם כשבוחנים את הדין בארצות הברית לא דורשים.

אמיר וסרמן: משרד המשפטים רצו לתקן את זה מהר ותיקנו את זה באמצעות ההקלות.

מרים אילני: ברגע שקבעת את ההקלה של העשרים אחוז, אז אנחנו אומרים: אם אתה בתנאי שוק אז אין סיבה גם להגבלה של עשרים אחוז ואז אתה.

מרים אילני: ..

רשף חן: רגע, הבנתי עכשיו מה.

רשף חן: בעצם אני מבין שאתם עכשיו, מרים, אתם בעצם עכשיו אומרים לי תשכח מחמישה אחוז, לא מעניין חמישה אחוז, מעניין אותנו עשרים אחוז, שאין בעיה.

רשף חן: אז עכשיו בואו נקרא את הסעיף החדש.

אחד מאלה: הצעה המקנה עשרים אחוזים או יותר מסך זכויות ההצבעה בחברה בפועל לפני ההנפקה שהתמורה כולה או חלקה, אינה במזומן או בניירות ערך הרשומים למסחר בבורסה או שאינה בתנאי שוק, וכאשר כתוצאה ממנה יגדלו החזקותיו של בעל מניה מהותי בניירות הערך של החברה או שכתוצאה ממנה יהפוך אדם לבעל מניות מהותי לאחר ההנפקה (בחוק זה – צד מעוניין)" אני אסביר בדיוק מה שהוספנו לעומת ההקלות.

רשף חן: רגע, אני הבנתי אבל זה לא פותר לי את הבעיה.

רשף חן: כי בסיפור הזה אותו אחד שעובר מאחוז אחד לעשרים, או את יודעת מה, מארבעה אחוז לעשרים ושניים.

רשף חן: הכל בסדר, לא קרה כלום.

מרים אילני: נכון.

רשף חן: זה לא ככה.

מרים אילני: זה גם המצב היום לפי תקנות ההקלות.

מרים אילני: זה הדין הקיים.

רשף חן: אני לא מבין איך זה מתקבל על הדעת.

קריאה: אני לא מבין למה זה מטריד אותך .

קריאה: זה לא עסקה בניגוד עניינים.

רשף חן: אני רוצה להבין.

קריאה: אותי מטריד הצד ההפוך.

קריאה: אנחנו מדברים על הצעה פרטית.

קריאה: מטריד אותי מצב שבו צד ג', צד שלישי

רשף חן: למה הוא צד שלישי?

קריאה: זה לא צד מעוניין.

קריאה: זה לא צד שיש לו איזו שהיא השפעה.

רשף חן: רגע, רגע, זה בעל מניות.

רשף חן: סליחה.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: זה החברה.

רשף חן: זה בעל מניות מהותי.

מרים אילני: לא, אבל החברה מכרה לו.

קריאה: אין לו שליטה, הוא לא בהכרח בעל מניות.

עומרי ידלין: זו חברה שרוב בעלי המניות בה בחרו דירקטוריון שהדירקטוריון כפוף בעצם להחלטה שלהם, והדירקטוריון הזה חשב שזה משרת את טובת החברה.

עומרי ידלין: למה בכלל זה צריך להטריד מישהו?

רשף חן: אני אגיד בדיוק למה.

רשף חן: זה נובע מזה שבחברות נסחרות, בעיקר בשאר העולם, ברגע שיש לך חמישה אחוז, אתה בעצם בעל שליטה עצומה, כי כל השאר מפוזר בצורה כזו שאין להם יכולת לתארם אותו.

רשף חן: ולכן אני מניח קבעו שמי שהוא בעל מניות מהותי, לכן הגדירו בעל מניות מהותי בכלל, ולכן הגדירו אותו בחמישה אחוז.

רשף חן: ואז באו ואמרו: רגע אחד, אותו בעל מניות מהותי, יש סכנה אמיתית שהוא בעצם בעל שליטה, או דבר דומה לזה.

רשף חן: הוא דומיננטי.

רשף חן: אם אני משתמש במינוחים של השוק האירופאי המשותף, הוא שחקן דומיננטי פה.

קריאה: אבל פה זה מחיר השוק.

קריאה: אבל אם אתה צודק.

קריאה: ...

עומרי ידלין: אתה צריך לשנות את כל חוק החברות.

עומרי ידלין: כל עסקה בין אותו אדם שיש לו נגיד חמישה אחוז לבין החברה צריכה להיחשב עסקה בניגוד עניינים.

רשף חן: בחוק זה כתוב.

עומרי ידלין: לא.

רשף חן: תסלחו לי.

רשף חן: עוד פעם: "הצעה פרטית אשר כתוצאה ממנה.

רשף חן: ..."

עומרי ידלין: לא.

עומרי ידלין: אני מדבר על עסקה אחרת עכשיו.

עומרי ידלין: לאו דווקא הצעה פרטית.

עומרי ידלין: אבל אין שום הבדל, זה כל העניין.

רשף חן: אתה יודע מה?

רשף חן: אני מוכן לשמוע את זה, אבל אני לא רוצה כרגע.

רשף חן: אנחנו כרגע עוסקים בדבר אחד.

מרים אילני: רגע, אני רוצה לענות לך.

מרים אילני: הצעה פרטית לבעל שליטה מוסדר -- - -

רשף חן: הוא לא בעל שליטה.

מרים אילני: לא, הוא טוען שהוא בעל שליטה כי הוא בחמישה אחוז.

מרים אילני: ובעתיד יחול 270(4).

מרים אילני: אם הוא עוד לא בעל שליטה והוא הולך להיות בעל שליטה, תן לי סיבה אחת שהדירקטוריון ייתן לו שלא בתנאי שוק.

מרים אילני: הוא עוד לא בעל שליטה, אין לו שום דבר, למה שהדירקטוריון ייטיב עמו?

קריאה: ואם הוא רוצה להשתלט על החברה?

רשף חן: מרים, אני מסכים אתך שהתוספת הזאת של מי שהוא לא בעל שליטה היא לא המשמעותית.

רשף חן: אבל בואי נישאר בזה שהוא כן דומיננטי.

מרים אילני: זה תלוי.

אמיר וסרמן: המילה מהותי היא בעייתית.

רשף חן: מהותי זה אחד שיכול להשיג עסקה טובה במיוחד.

אמיר וסרמן: תראה בוריאציה של ניירות ערך מהותי, כלומר אדם שרוצים לדעת מה הוא עושה ורוצים עליו פיקוח זה באמת חמישה אחוז.

אמיר וסרמן: בחוק החברות המוקד כאן הוא אדם שהופך להיות בעל שליטה, ונקבע לזה ב 268 מבחן שהוא גם איכותי וגם איזה שהוא רף שאומר שמעל עשרים וחמישה אחוז האדם הזה כל כך דומיננטי, הוא הופך להיות בעל שליטה, אנחנו מחילים עליו חובות מיוחדות.

אמיר וסרמן: בחברות מסוימות זה יכול להיות גם פחות מעשרים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: בדרך כלל זה תלוי בפיזור האחזקות אצל יתר בעלי המניות.

מרים אילני: ההגדרה של בעל שליטה זה היכולת לכוון את הפעילות של התאגיד.

מרים אילני: לכן, כל זמן שיש לך יכולת לכוון את הפעילות של התאגיד, זאת אומרת, יכולת לקבוע את המחיר שאתה משלם בהצעה פרטית כזאת, אם יש לך יכולת כזאת, אתה נכנס כבר ל-270(4).

מרים אילני: אם אין לך יכולת לכוון את הפעילות של התאגיד, ההנחה היא שהדירקטוריון לא ייתן לא לך מתנה סתם.

מוטי ימין: אבל אם זה במצב של לפני השתלטות על החברה.

מוטי ימין: השתלטות עויינת.

מוטי ימין: ואז לבעל מניות שיש לו שישה אחוזים יש לו דירקטור, ומחליטים כדי לטרפד את זה, הדירקטורים בחברה, בואו נעשה הנפקה פרטית למי שיש להם ארבעה אחוזים, שישה אחוזים, במחיר נמוך מאוד, נגדיל למעשה את כמות המניות, ונפגע ב....

קריאה: ואז בעלי השליטה.

קריאה: ...

מוטי ימין: הם לא בעלי שליטה.

מוטי ימין: הם בעלי מניות שיש להם שישה אחוזים.

רשף חן: אני רוצה רגע אחד לעשות סדר.

רשף חן: יש שני פרמטרים.

רשף חן: יש את הפרמטר שקבוע בחוק ויש את הפרמטר שקבוע בתקנות, וזה שני פרמטרים שונים, והם שניהם צריכים להיות.

רשף חן: לדעתי, אני לא מסכים, לא מסכים במובן של אוסר, אלא דעתי לא נוחה מזה שאנחנו זונחים פרמטר אחד לטובת השני.

רשף חן: יש נושא אחר, והוא כמה מניות אני מוכר.

רשף חן: אתם הלכתם בתקנות וקבעתם שיש איזה שהוא אחוז מניות שהוא לא משמעותי.

רשף חן: שלא רואים אותו כמשמעותי וקבעתם את זה כעשרים אחוז.

רשף חן: לי זה נראה קצת הרבה.

מרים אילני: זה המקובל בעולם.

רשף חן: אלה שני פרמטרים.

תמי סלע: יש עוד פרמטר.

תמי סלע: הפרמטר שאמרת עכשיו הוא פחות מעניין.

תמי סלע: הפרמטר המעניין השני הוא האם זה בתנאי שוק או לא ודברים אחרים שאולי מרמזים את זה.

תמי סלע: אני חושבת שמה שמעניין זה שני הפרמטרים האם זה אחוז דומיננטי של מניות והאם זה בתנאי שוק או לא.

תמי סלע: הקטע של העשרים אחוז אני פחות מבינה למה זה רלבנטי.

רשף חן: אני גם לא מבין את העשרים אחוז הזה.

רשף חן: אבל מרים, לפעמים מכירה של עשרה אחוז עושה דילול עצום.

מרים אילני: מכירת נכס של החברה שלא בתנאי שוק שזה לא לבעל השליטה אסור?

מרים אילני: אתה רוצה למכור אוטו למישהו ברחוב בשני שקלים.

מרים אילני: כתוב לך בחוק החברות שזה אסור?

קריאה: כן.

קריאה: זה בחברה ציבורית.

קריאה: למה שתעשי את זה?

קריאה: אסור לך.

מרים אילני: מה זאת אומרת אסור לך?

רשף חן: מרים, התשובה היא באמת שאם אני עושה את זה לסתם בן אדם מהרחוב ואין לי איזה שהוא יסוד מיוחד להניח שיש מניע זר, אז אין בעיה.

מרים אילני: אבל זה המצב.

רשף חן: אבל כשאני עושה את זה למישהו שהוא בעל כמות משמעותית של המניות שלי, זה מדליק לי איזו נורה אדומה.

מרים אילני: המבחן הוא לא כמות משמעותית או לא המבחן הוא שליטה או לא שליטה.

רשף חן: לא, המבחן הוא חמישה אחוז.

מרים אילני: לא חמישה אחוז.

רשף חן: אני קורא את החוק.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: לא. לא.

מרים אילני: אני מפנה אותך ל-270(4).

מרים אילני: לרבות הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה.

מרים אילני: הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה, אנחנו באים ואומרים, כאשר ההצעה הפרטית היא לא בתנאי שוק לבעל שליטה, כשבעל שליטה מוגדר גם שני אחוזים ...

מרים אילני: במקרה הזה אני אצטרך אישור אסיפה כללית עם שליש בלתי נגוע.

רשף חן: באמת יש פה אבסורד.

תמי סלע: רגע, אם כבר יש לך את (ב) שאומר שכתוצאה מההצעה הפרטית אדם יהפוך לבעל שליטה.

תמי סלע: וזה בעצם מה שרוצים להשיג ב-(א).

תמי סלע: נכון?

מרים אילני: אז צריך אישור.

תמי סלע: בסדר.

אמיר וסרמן: בעצם, חוק החברות החיל חובה מאוד, אפשר לומר, מכבידה ומיוחדת, כשמדובר בבעל שליטה, והוא יכול לכוון את הפעילות של החברה ולגרום לה לעשות עסקאות שהן גם לא לטובת בעלי המניות מהציבור.

אמיר וסרמן: לכן בעצם, הסיטואציה הבעייתית היא כשההצעות הפרטיות נעשות לבעל שליטה וזה מוסדר ב-270(א).

אמיר וסרמן: בכל זאת הצעות פרטיות נעשות הרבה בשוק, והמגבלה שהיתה בחוק היתה מאוד מכבידה, ולכן מיהרו בעצם לעשות חקיקה עקיפה בתקנות ההקלות ולקבוע את הסף של העשרים אחוז.

אמיר וסרמן: ושוב, ההנחה היא שגם אם זה בעל מניות מהותי שמקבל, כל עוד יש בעל שליטה שמשגיח שהעסקה הזאת תהיה טובה, והוא לא רוצה שהיא תפגע בו עצמו, אין שם בעיית נציג.

קריאה: שהוא יכול לכוון את פעילותה של החברה.

רשף חן: זאת אומרת, אם למשל יש שישה בעלי מניות, כל אחד מהם יש לו עשרה אחוז, הם מהווים קבוצת שליטה.

אמיר וסרמן: הם נחשבים מחזיקים יחד ובעל שליטה במשותף.

רשף חן: ואז, אם הם מוכרים לכל אחד –

אמיר וסרמן: אז 270(4).

רשף חן: אז הפרמטרים שאני דיברתי עליהם קודם, אתה אומר לי בעצם שמבחינת

רשף חן: כם נוח לכם שהמבחן יהיה מבחן בעל שליטה.

אמיר וסרמן: זה המבחן שקבע החוק.

אמיר וסרמן: לדעתי היתה כאן טעות.

רשף חן: לרדת מהעניין של החמישה אחוז ולבוא ולומר בעל שליטה.

אמיר וסרמן: צריך להבין, זה כבר הדין הקיים.

אמיר וסרמן: זה לא שינוי שהם מציעים כאן.

רשף חן: אני יודע.

רשף חן: אני מהרהר על הדין הקיים.

רשף חן: כי אני רואה מצד אחד כתוב מסוים בחוק, ואחר כך כתוב בעצם ביטול מוחלט של זה בתקנות.

רשף חן: זה כעיקרון דבר שאני לא אוהב.

רשף חן: ואני רוצה להבין איפה התקלה.

רשף חן: אם התקלה היא בתקנות או בחוק.

אמיר וסרמן: התקלה היתה בחוק כיון שהוא טיפל בסיטואציה שהיא לא בעיית נציג.

רשף חן: זה היה צריך לטפל בבעל שליטה, אתה אומר?

אמיר וסרמן: בבעל שליטה זה מטופל.

אמיר וסרמן: יש הכבדה בחוק, וניסו לתקן את זה בתקנות ההקלות.

אמיר וסרמן: ועכשיו רוצים להעביר את זה לחוק ולהוסיף עוד....

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: כאשר אותו בן אדם הוא בעל שליטה.

רשף חן: נקודה.

רשף חן: הקונה הוא בעל השליטה.

רשף חן: צריך אישור מיוחד?

אמיר וסרמן: בוודאי.

אמיר וסרמן: אישור משליש בלתי נגוע.

אמיר וסרמן: תמיד.

תמי סלע: 274.

תמי סלע: לא רק האסיפה הכללית.

רשף חן: עסקה לא חריגה.

אמיר וסרמן: היא בהכרח חריגה.

מרים אילני: זה שאלה יפה.

מרים אילני: רגע, יש כאן שאלה יפה.

מרים אילני: תסתכל, בסעיף 270(4) כתוב, עסקה חריגה של חברה ציבורית עם בעל השליטה או עסקה חריגה של חברה ציבורית עם אדם אחר שלבעל השליטה יש בה עניין אישי, לרבות הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה"

רשף חן: ודאי שלא.

רשף חן: לפי מה שכתוב פה לא.

קריאה: בעצם זה תופס הכל.

מרים אילני: יש על זה שאלות.

רשף חן: תלוי מה השאלה.

רשף חן: אם אתה כותב הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה סימן שיש הצעה פרטית שהיא לא עסקה חריגה.

רשף חן: אחרת למה זה כתוב?

תמי סלע: מה עמדתכם?

רשף חן: זה לא הצעה פרטית בסוגריים שהיא עסקה חריגה.

מרים אילני: יש כאן הצעה של לשכת עורכי הדין, בנייר שלכם, שאומרת לתקן את זה ולכתוב "לרבות הצעה פרטית שלבעל השליטה יש בה עניין אישי".

מרים אילני: ולא הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה.

מרים אילני: זאת אומרת, שבכל מקרה הצעה פרטית תיחשב עסקה חריגה.

מרים אילני: אנחנו, האמת, לא מתנגדים לתיקון הזה, רק זה עלה - - -

רשף חן: האם ניתן בסעיף (5) לכתוב, הצעה פרטית אשר מתקיים בה אחד מאלה, היא עם בעל שליטה.

רשף חן: אלף – היא עם בעל שליטה.

מרים אילני: אפשר גם.

מרים אילני: זה אותו דבר.

מרים אילני: לא, זה לא אותו דבר מהבחינה הזאת שהאישור שיצטרך זה האישור של אסיפה כללית בלבד.

מרים אילני: ואישור של אסיפה כללית שיש לו שליטה הוא מקבל בקלות.

מרים אילני: אם אתה מכניס את זה ל-4 אז אתה צריך אישור של שליש בלתי נגוע.

מרים אילני: אם אתה מכניס את זה ל-5, אתה צריך אסיפה כללית, ויש לו שליטה, אז הוא יקבל את האישור.

רשף חן: השאלה אם השליש הבלתי נגוע זה דווקא בדיוק מתאים למצב של עסקה חריגה, לא עסקה סתם.

רשף חן: עסקה סתם – תלך לאסיפה.

רשף חן: עסקה חריגה – זה דווקא התחלה טובה.

מרים אילני: למה צריך?

מרים אילני: הוא מקבל .

מרים אילני: יש לו שליטה.

מרים אילני: למה צריך את האישור?

מרים אילני: הוא מקבל אותו.

מרים אילני: יש לו שליטה באסיפה הכללית.

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: אתם רוצים שבכל מצב שיש עסקה, גם במחיר שוק, עם בעל שליטה - -

אמיר וסרמן: בהצעה פרטית זה המצב בפועל.

אמיר וסרמן: מתי יש הצעה פרטית לבעל שליטה?

אמיר וסרמן: או שהדבר נעשה כחלק מתנאי הכהונה והעסקה שלו, זאת אומרת, הוא מקבל אופציות, הוא מקבל מניות כיוון שהוא מכהן בחברה.

אמיר וסרמן: זה נכנס לסיפא של 270(4) תנאי כהונה והעסקה.

אמיר וסרמן: או שהחברה, בלי קשר לזה, פתאום מחליטה להקצות מניות או ניירות ערך לבעל השליטה.

אמיר וסרמן: ואז זו עסקה חריגה.

אמיר וסרמן: זאת אומרת, כי חברה ביומיום היא לא מקצה - - -

מרים אילני: זה שאני אומרת.

מרים אילני: יש על זה מחלוקת בשוק.

מרים אילני: האם זה נחשב.

מרים אילני: ... או לא.

מרים אילני: דווקא איריס ציבולסקי אמרה לי שיש מקרים שבהם ההנפקות הן כל כך עוזרות שזה חלק מהחיים של החברה, אז דווקא מאצלכם אמרו לי שיכול להיות מקרים שבהם כן.

אמיר וסרמן: לי לא אכפת שתהיה הבהרה כאן.

אמיר וסרמן: זה יוסיף.

מרים אילני: לכן אני לא מתנגדת להבהרה של לשכת עורכי הדין, שאומרת שבכל מקרה הצעה פרטית שלבעל שליטה יש בה עניין אישי תהיה עסקה חריגה.

רשף חן: לרבות – זאת אומרת, במקום לרבות הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה יהיה כתוב: "לרבות הצעה פרטית שלבעל השליטה יש בה עניין אישי".

מרים אילני: זה הצעה שלכם.

מרים אילני: חגי.

מרים אילני: אתה מקבל אותה.

מרים אילני: של לשכת עורכי הדין.

חגי טיומקין: במקום המילים שהיא עסקה חריגה, יבוא: הצעה פרטית לבעל השליטה או שלבעל השליטה יש בה עניין אישי.

רשף חן: זה בסדר.

רשף חן: להוסיף גם לבעל השליטה.

רשף חן: האמת היא שאם זה אליו זה אותו הדבר.

תמי סלע: אבל יכול להיות שהיא עסקה חריגה מסיבה אחרת שהיא נכנסת לפה, לא בגלל שלבעל השליטה יש בה עניין?

רשף חן: כן.

רשף חן: המחיר נמוך.

אמיר וסרמן: בדרך כלל כשיש חריגות לעסקה בודקים את התנאים שלה.

אמיר וסרמן: בודקים אם היא נעשית בתנאי שוק, אם במהלך עסקים רגיל החברה עושה פעולות כאלו, ואם העסקה משפיעה באופן מהותי.

אמיר וסרמן: שוב, לנו אין התנגדות להבהרה כזאת, לדעתי זה ברור מאליו .

מרים אילני: לא.

מרים אילני: זה לא ברור מאליו.

מרים אילני: כמו שזה מופיע היום, לרבות הצעה פרטית שהיא עסקה חריגה, אז סימן שלא כל הצעה פרטית היא עסקה חריגה.

גד סואן: אבל רגע, אם בעל השליטה - - -אם כבר יש לו שליטה, אז מה כבר... בתנאי השוק.

גד סואן: אני לא מבין.

גד סואן: מה זה קובע?

רשף חן: זה בעצם מגדיר .

רשף חן: הלא לכאורה עסקה בתנאי שוק עם בעל שליטה היא לא בהגדרה עסקה חריגה.

רשף חן: ואז בעצם הסעיף הזה, הלרבות הזה, בעצם בא ואומר, רבותיי, כל עסקה וכל מכירת מניות לבעל שליטה אנחנו רואים אותה כעסקה חריגה.

גד סואן: מדוע?

גד סואן: החברה זקוקה לכסף.

גד סואן: עושה הקצאה בתנאי השוק למה צריך להעביר אותה את כל הפרוצדורה?

רשף חן: אז תביא את זה לאישור.

רשף חן: כי אולי הוא מנצל את מעמדו.

גד סואן: במה הוא מנצל את מעמדו?

רשף חן: אולי החברה הזאת צריכה כסף?

גד סואן: תנאי שוק או לא תנאי שוק.

רשף חן: אולי החברה לא צריכה כסף.

רשף חן: הוא רוצה לדלל את השותפים שלו למינימום.

גד סואן: הרבה פעמים הוא מכניס כסף כי החברה זקוקה לכסף.

תמי סלע: ....

תמי סלע: עם בעל השליטה וזה לא בתנאי שוק, אם זה כן בתנאי שוק אין בעיה?

רשף חן: אולי הם מאמינים בחברה הזאת והם רוצים לשמור על שליש ממנה.

רשף חן: רגע, שמע אותי.

רשף חן: שאלת שאלה אז אני אתן לך דוגמה.

רשף חן: אולי הם מאמינים בחברה הזאת והם רוצים לשמור על שליש בה.

רשף חן: וגם הוא מאמין בחברה הזאת ורוצה שיהיה לו מאה אחוז בה.

רשף חן: ואז מה הוא עושה?

רשף חן: הוא הולך, הוא אז מוכר לעצמו מספיק מניות כדי להפוך להיות 99.9 אחוז הוא עושה את זה במחיר שוק, והוא פשוט קנה אותם בכוח.

רשף חן: הם לא רוצים.

קריאה: לדעתנו זה גם המצב בפועל.

רשף חן: אז בואו נתקן את זה בפועל ואז זה פותר לי את הבעיה.

רשף חן: אז סעיף (4) אנחנו עושים תיקון שמבהיר שכל מכירת מניות פרטית לבעל שליטה נחשבת למעשה עסקה חריגה וצריכה את כל הפרוצדורה הזאת.

אחד ממנה: בעצם, בסעיף 4 כבר אנחנו זוכרים שיש לנו כל הצעה פרטית לבעל שליטה, ולכן אנחנו לא כותבים את זה כאן עוד פעם.

אחד ממנה: אני רוצה רגע לקפוץ לסעיף (ב).

אחד ממנה: בעצם כל הצעה פרטית שמישהו יהפוך כתוצאה ממנה לבעל שליטה - -

מרים אילני: האסיפה הכללית צריכה לאשר מי יהיה בעל השליטה החדש.

רשף חן: בדיוק.

רשף חן: לאסיפה הכללית יש זכות, בקיצור, לא סומכים על הדירקטוריון בעניין הזה, כי זה עניין של בעלי המניות והיחסים ביניהם, ולא עניין של ניהול החברה.

תמי סלע: איך זה שזה לא היה קודם?

תמי סלע: זה נכנס למשהו אחר?

תמי סלע: ה)ב) הזה?

רשף חן: אני אודה לכם אם הב' הזה יהיה כתוב ב-(א) כי לדעתי הוא (א).

מרים אילני: לא.

מרים אילני: קודם, לפני הסעיף עצמו, לפני ההקלות, זה היה כל מי שהופך לבעל עניין מהותי.

מרים אילני: עדיין נשאלת השאלה, לא היה הסדר.

מרים אילני: נכון?

מרים אילני: פיספסו את הקטע הזה.

רשף חן: לי יותר נוח אם הוא יהיה א.

רשף חן: אבל זה לא חשוב.

רשף חן: לא משנה.

רשף חן: חסר משמעות.

רשף חן: הרציו פה אומר, שאנחנו חושבים שכל עסקה שהיא ביותר מעשרים אחוז ממניות החברה צריכה אישור של האסיפה הכללית?

מרים אילני: לא.

מרים אילני: כאשר היא אינה בתנאי שוק ואינה במזומן או בניירות ערך הרשומים למסחר.

מרים אילני: ההצעה במקור היתה כשהיא לא בתנאי שוק.

מרים אילני: זה המצב בארצות הברית.

מרים אילני: כשההצעה מעל עשרים אחוז ולא בתנאי שוק, אז צריך אישור האסיפה הכללית.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: כך זה בארצות הברית?

מרים אילני: כן.

תמי סלע: ואם מישהו הופך לבעל מניות מהותי - - -

רשף חן: ואז באה הרשות ואומרת מה?

מרים אילני: הרשות אומרת, יש לי בעיות עם הערכות שווי.

מרים אילני: בתנאי שוק יש לי בעיה עם זה.

מרים אילני: ולכן הכנסנו את העניין שהיא במזומן או בניירות ערך הרשומים למסחר בבורסה שיש להם מחיר שוק.

מרים אילני: שבתמורה לזה.

רשף חן: זאת אומרת, בנוסף.

רשף חן: היא צריכה להיות בתנאי שוק, במזומן, ויש פרמטר להשוואה.

מרים אילני: שלא יהיה למשל שבתמורה לזה, העסקה היא בתנאי שוק לכאורה, ובתמורה לזה נותנים איקס מניות מחברה פרטית.

מרים אילני: והנה לך הערכת שווי שזה הערכת השווי של המניות בחברה הפרטית.

רשף חן: זה תנאים מצטברים.

רשף חן: לא חלופיים.

מרים אילני: נכון.

רשף חן: בזווית העין נראה לי שזה חלופי.

תמי סלע: אם היא במזומן אבל היא לא בתנאי שוק זה לא חלופי.

רשף חן: לא.

רשף חן: זהו זה לא תמיד נכון.

רשף חן: אם היא לא בתנאי שוק אבל זה לא לבעל מניות מהותי אז זה בסדר.

מרים אילני: אם היא לא בתנאי שוק בכל מקרה.

רשף חן: זה חייב להיות לבעל מניות מהותי?

קריאה: כן.

קריאה: כן.

רשף חן: למה?

מרים אילני: זה היה המקור בחוק.

מרים אילני: מה אתה נפגע מזה?

מרים אילני: מה הבעיה?

רשף חן: סליחה, אני עושה את זה לא בתנאי שוק.

קריאה: אבל הדירקטוריון אישר את זה.

מרים אילני: לא יקרה דבר כזה.

תמי סלע: אבל השאלה אם מה שמעניין זה שבעל מניות הופך להיות בעל אחוז מסוים, מה זה משנה כמה אני מוכרת סך הכל?

תמי סלע: זאת אומרת, נראה לי שהפרמטר המעניין פה או הפך או שהיה מראש בעל אחוז מסוים של המניות ועשו אתו לא בתנאי שוק, מכרו לו מניות.

תמי סלע: אם אני קובעת עשרים אחוז, הרי יכול להיות שבאמת הם יתפזרו שניים שניים, ויכול להיות שזה פחות מעשרים, שזה תשע עשרה, ומישהו קיבל חמש עשרה.

מרים אילני: השאלה שבעצם יש מקום לטענה שההצעה הפרטית שהיא לא לבעל שליטה לא צריכה בכלל הצעה פרטית.

רשף חן: מרים.

רשף חן: אני רוצה שתעצרי רגע אחד ותגידי לי מה אתם רוצים להשיג בסעיף הזה.

רשף חן: את המהות.

רשף חן: מה המטרה.

מרים אילני: היום, לאחר פשרה שהגענו עם הרשות לניירות ערך, ואולי הרשות ניירות ערך תסביר למה חשוב לה בנסיבות האלה שיהיה אישור האסיפה הכללית.

רשף חן: אז הרשות לניירות ערך תסביר.

רשף חן: מה מטרת הסעיף?

מרים אילני: זאת הפשרה שהגענו אתה.

רשף חן: זו הפשרה.

רשף חן: מה מטרת הסעיף הזה?

רשף חן: מה הבעיה שאנחנו מנסים לפתור?

אמיר וסרמן: הסיטואציה לפי הדין כיום היא שהקצאה עד עשרים אחוז לא מחייבת אישור.

אמיר וסרמן: וכאן בעצם רצו להרחיב ולומר, גם מעל עשרים אחוז, בעצם כל הצעה פרטית שהיא גם אם היא מדללת בצורה דרסטית את בעלי המניות בחברה, לא טעונה אישור האסיפה הכללית.

גד סואן: ממה אתה חושש?

גד סואן: נגיד שזה הצעה שלא בתנאי שוק.

רשף חן: רגע.

רשף חן: רגע.

רשף חן: מי שירצה רשות דיבור יקבל.

רשף חן: אני עדיין מנסה להבין מה אתם מנסים לעשות פה.

רשף חן: אתם מתייחסים לכל הצעה שהיא ביתר מסוים של מניות או רק להצעה שמתייחסת לבעל מניות מהותי?

אמיר וסרמן: ההצעה הזאת מתייחסת גם לנפח - - -

דוידה לחמן מסר: לתנאים בעיקר.

רשף חן: נפח.

רשף חן: בסדר גמור.

רשף חן: עכשיו, על מה אנחנו מדברים?

רשף חן: על אישור של בעלי המניות.

רשף חן: כי ההיגיון הוא לבעלי המניות.

רשף חן: זה חורג מניהול החברה ועובר לשאלת מבנה החברה.

רשף חן: ולכן אנחנו הולכים לבעלי המניות.

רשף חן: נדמה לי שזה הרציו.

רשף חן: ולכן גם השיקול של הנפח.

רשף חן: מכירה של פחות מזה זה בעצם גיוס כסף.

רשף חן: וכאן אתה בא ואומר, אני בעצם משנה מבנה.

מרים אילני: כמו תשקיף.

דוידה לחמן מסר: נכון.

רשף חן: זה לא דילול.

דוידה לחמן מסר: נכון.

רשף חן: זה לא דילול במובן המסחרי של המילה.

מרים אילני: זה כן דילול אבל - - -

רשף חן: אני חושב שכשאנחנו כותבים סעיפים ANTI DE,USION זה עסק במכירה בפחות ממחיר שוק.

רשף חן: זה בעצם העניין.

דוידה לחמן מסר: נכון.

מוטי ימין: יכול להיות בשביל להגדיל את המתח כשהוא צריך לקנות.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: לא.

עומרי ידלין: לא חשוב ההגדרה.

עומרי ידלין: אתה צודק, במהות אתה צודק.

דוידה לחמן מסר: זה לא בדיוק.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להסביר.

דוידה לחמן מסר: יש לך בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: ההבדל בין הצעה לציבור להצעה פרטית הוא שבעצם הדירקטורים, ההנהלה של החברה, מחליטה להקצות מניות מחוץ לבורסה.

דוידה לחמן מסר: היא יכלה לפנות לציבור.

דוידה לחמן מסר: היא מחליטה לעשות עסקה מחוץ לבורסה עם פלוני אלמוני.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, אומרת הרשות לניירות ערך, עצם העובדה שאתם הולכים להקצות פלוני, כשלעצמה, למה לא חזרתם לציבור?

דוידה לחמן מסר: הרי יכולתם להזרים עוד פעם כסף, לגייס כסף מהציבור.

רשף חן: דגל אדמדם מתנופף מאחוריה.

דוידה לחמן מסר: צהבהב.

דוידה לחמן מסר: עזוב.

דוידה לחמן מסר: לא אדמדם.

רשף חן: לא אמרתי אדום.

דוידה לחמן מסר: רגע, אני אסביר את הקטע הזה.

רשף חן: מצוין.

דוידה לחמן מסר: יפה.

דוידה לחמן מסר: מה החשש?

דוידה לחמן מסר: החשש הוא שלפעמים אתה עושה את זה בפחות ממחיר השוק, בצורה שלא במזומן אלא תמורת הערכות שווי.

רשף חן: בקיצור, אם אתה רוצה לדלל מהותית.

דוידה לחמן מסר: לפגוע.

דוידה לחמן מסר: לדלל מהותית זה לא נורא.

דוידה לחמן מסר: כי לדלל תמורת כסף זה בסדר.

מרים אילני: לדלל מהותית שלא בתנאי שוק,

רשף חן: שלא רק שפוחת חלקי בחברה אלא גם פוחת שווי התיק שלי.

מרים אילני: נכון.

רשף חן: אז אם אתה עושה את זה ביותר מעשרים אחוז אתה צריך לבוא אלי ולקבל את רשותי.

רשף חן: אז אנחנו מבינים אחד את השני מבחינת המהות.

רשף חן: עכשיו אני עובר לניסוח.

תמי סלע: לא.

תמי סלע: עדין אני חושבת, אם משני הדברים שכרגע ניסחת, שזה מדלל בהיקף גדול ולא בתנאי שוק עדיין לא נכנס הפרמטר של בעל מניות מהותי.

תמי סלע: זאת אומרת, אומרים בזה.

תמי סלע: גם אם מכרתי הרבה, לא בתנאי שוק.....

רשף חן: תמי, זה לא קשור בכלל לבעל מניות מהותי.

רשף חן: אני לא שמעתי בהגדרת הבעיה את המילה בעל מניות מהותי, לא עלתה.

רשף חן: "הצעה המקנה עשרים אחוזים או יותר מסך זכויות ההצבעה בחברה בפועל לפני ההנפקה שתמורתה כולה או חלקה, אינה במזומן" מה קשור מזומן?

רשף חן: ואם נותנים לי שקל במזומן?

דוידה לחמן מסר: תמורתה זה כל התמורה.

דוידה לחמן מסר: לא כולה או חלקה.

רשף חן: זה או.

רשף חן: יש לי פה "או" "או" "או"

מרים אילני: לא.

מרים אילני: אני צריכה שכל התמורה תהיה במזומן.

דוידה לחמן מסר: כל התמורה.

דוידה לחמן מסר: אם אתה מכניס כסף לחברה -- - -

תמי סלע: אבל אם זה לא בתנאי שוק, זה גם לא טוב…..

רשף חן: יש לך פה בעיית ניסוח.

רשף חן: את רוצה שזה יהיה "ו".

רשף חן: "אינה במזומן או בניירות ערך הרשומים למסחר בבורסה או שאינה בתנאי שוק"

מרים אילני: תעצור פה.

מרים אילני: אם היא אינה במזומן היא מהותית.

מרים אילני: פסיק.

מרים אילני: אם היא אינה בתנאי שוק, היא מהותית.

מרים אילני: ובלבד שכתוצאה ממנה יגדלו החזקותיו של בעל מניה מהותי…

רשף חן: או שאינה בתנאי שוק.

רשף חן: הבנתי אותך.

מרים אילני: בכל המקרים האלה זה לא בצורה מהותית.

רשף חן: הבנתי אותך עכשיו.

רשף חן: זה בסדר.

רשף חן: אז בניסוח את צודקת ואני טועה.

רשף חן: זאת אומרת, אם היא לא במזומן צריך אישור.

רשף חן: אם היא לא בניירות ערך –

מרים אילני: מהותית.

רשף חן: היא צריכה אישור.

רשף חן: אם היא לא בתנאי שוק היא צריכה אישור.

קריאה: אבל אם היא בניירות ערך רשומים ולא במזומן זה בסדר.

מרים אילני: זה הולך יחד.

מרים אילני: במזומן וניירות ערך זה יחד.

רשף חן: נכון.

רשף חן: נכון.

רשף חן: ודאי.

רשף חן: "אינה במזומן או בניירות ערך הרשומים למסחר בבורסה, או שאינה בתנאי שוק".

מגיעים לסיפא: "ואשר כתוצאה ממנה יגדלו החזקותיו של בעל מניה מהותי בניירות הערך של החברה או שכתוצאה ממנה יהפוך אדם לבעל מניות מהותי"

מרים אילני: לא.

מרים אילני: או שכתוצאה ממנה - - -

דוידה לחמן מסר: אני אסביר.

דוידה לחמן מסר: אם אתה מקצה – נקודת המוצא בסיפור הזה זה שעסקאות , שחלק ניכר שמוקצה לאדם אחד ולא בתנאי שוק זה בעייתי.

דוידה לחמן מסר: אז תשאל אותי, ואם עשרים אחוז עושים הקצאה פרטית לעשרה אנשים ולא בתנאי שוק, זה בסדר?

דוידה לחמן מסר: זאת השאלה שבעצם מתעוררת כאן.

דוידה לחמן מסר: אז זה בדיוק.

מרים אילני: למה שיעשו את זה?

רשף חן: בשביל להשתלט על חברה.

רשף חן: מה זאת אומרת.

רשף חן: יש לי עשרה אנשי קש ומשתלט על החברה.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: אז אם זה אנשי קש אז זה אחזקה לא - - -

רשף חן: לכי תוכיחי.

דוידה לחמן מסר: אומרת הרשות לניירות ערך.

דוידה לחמן מסר: העולם הוא לא ברור תמיד שחור לבן.

דוידה לחמן מסר: אני לוקח איזה שהם פרמטרים שיחד אני יכול להבין שיחד הם יוצרים איזה שהוא סוג של עננה וממשטר אותם.

דוידה לחמן מסר: לכאורה, הקצאה לעשרה אנשים לכל אחד שני אחוזים, לא מטרידה אותי.

דוידה לחמן מסר: אני לוקח בחשבון שאם החברה ונושא המשרה, נוגד ככה, עושים הקצאה של עשרים אחוז לעשרה אנשים שלא בתנאי שוק, יהיה עם זה בעיה.

דוידה לחמן מסר: מישהו כבר יעשה מזה איזה שהיא בעיה.

דוידה לחמן מסר: יש פה איזה שהוא משחק.

דוידה לחמן מסר: אתה יכול לבוא ולהגיד לי לא.

דוידה לחמן מסר: מבחינתי אני מסתכל על הצ'אן ולא על המקבל.

רשף חן: אני מבין מה שאת אומרת.

רשף חן: למה עשרים אחוז?

דוידה לחמן מסר: אז אני אסביר למה עשרים אחוז.

דוידה לחמן מסר: תראה, המספר הוא עשרים אחוז, יש בו כמה אלמנטים.

דוידה לחמן מסר: קודם כל, הוא פחות מעשרים וחמש .

דוידה לחמן מסר: זה משהו מאוד משמעותי.

דוידה לחמן מסר: מדבקת שליטה זה בודאי לא יכול לתת.

דוידה לחמן מסר: אלא מאי?

דוידה לחמן מסר: אתה מקצה עדיין שני אחוז, לכן זה מתקשר לפויכטוונגר.

דוידה לחמן מסר: אתה מקצה הקצאה פרטית לאדם שיש לו כבר שלושה אחוז עוד עשרים אחוז, זה לא יכול להיות.

רשף חן: אבל זה מה שכתוב פה.

דוידה לחמן מסר: …..

דוידה לחמן מסר: אז זה טעון אישור.

דוידה לחמן מסר: אז אומרים, אם אתה משנה את - - - יכולנו לקחת איזה שהוא רף.

דוידה לחמן מסר: יכולנו לקחת עשרה אחוז.

תמי סלע: זה קטן מדי.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: המהות - -

תמי סלע: עשרים אחוז זה המצב בארצות הברית.

תמי סלע: זה התחיל מזה.

רשף חן: זה המצב בארצות הברית, זה המצב בישראל.

דוידה לחמן מסר: אבל כדי להקל על החברות שנסחרות באמריקה ולא לעשות להן - -

רשף חן: דידי, אנחנו לא נכנסים עכשיו למילים.

רשף חן: מוסכם שהניסוח הזה הוא לא המוצלח ביותר שיש.

רשף חן: אני מבקש שתמי ומרים , הוא מוצלח אבל לא המוצלח ביותר.

רשף חן: מרים ותמי יבדקו אפשרות לשפר את הניסוח הטוב הזה לכך שיהיה ממש מושלם, אבל המהות נשארת בדיוק כפי שכתוב כאן, ובעניין הזה המהות מאושרת.

חגי טיומקין: הערה אחת.

חגי טיומקין: כתוב פה "בחוק זה צד מעוניין".

חגי טיומקין: אם מכניסים הגדרה שתופסת לכל החוק, אולי כדאי גם בסעיף 1.

חגי טיומקין: בסוף סעיף א.

חגי טיומקין: בסיפא … אם אני נתקל במונח "צד מעוניין" בסעיף אחר.

רשף חן: לא, זה נכון.

רשף חן: שואל עורך דין טיומקין בצדק, אם את עוסקת פה בהגדרה, אז למה לא תשימי את זה בסעיף הגדרה?

מרים אילני: זה מופיע רק בשני סעיפים מאוד צמודים.

רשף חן: כן.

רשף חן: אבל יש עניין של נוחות של קריאת חוק.

רשף חן: זה רלבנטי רק פה?

תמי סלע: כן.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: המשך.

רשף חן: עדיין אותו סעיף.

רשף חן: ברור ומאושר.

רשף חן: הלאה.

תמי סלע: עכשיו בוא נחזור רגע ל-269(ג) לראות למה הוסיפו שם.

אני מקריא: "צד מעוניין, כמשמעותו בסעיף 270(5)"

מרים אילני: זה חובת גילוי.

מרים אילני: אנחנו בסעיף של חובת גילוי.

מרים אילני: סעיף 269 עוסק בחובת גילוי ואז בסעיף קטן (ג), צד מעוניין כמשמעותו בסעיף 270(5) – זה מה שהחלטנו עכשיו,

רשף חן: ג זה בעצם מן פרשנות ל-א.

רשף חן: (א) זה נושא משרה בחברה או בעל שליטה בחברה ציבורית היודע שיש לו ענין אישי - -

תמי סלע: זה עוד מצב של גילוי.

רשף חן: אה.

רשף חן: הבנתי.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: זה לא פרשנות.

מרים אילני: מה עוד צריך לגלות?

נתי שילה: מתי יהיה הגילוי הזה?

דוידה לחמן מסר: אנחנו הפכנו פה את פויכטוונגר ללגיטימי.

דוידה לחמן מסר: אני פשוט לא - -אבל זה לא טוב.

רשף חן: רגע, מה זה הצעה פרטית מהותית?

מרים אילני: מה שעכשיו דיברנו.

רשף חן: זה מה שהגדרנו עכשיו.

מרים אילני: שאתה הולך להיות בעל שליטה בחברה.

רשף חן: לא, לבעל מניות מהותי.

מרים אילני: לאו דווקא חמישה אחוז.

מרים אילני: לאו דווקא.

מרים אילני: אתה יכול להיות בעל שליטה בפחות מחמישה אחוז.

מרים אילני: אתה מחזיק 4.5 אחוז ואתה הופך לבעל שליטה.

רשף חן: רגע אחד.

רשף חן: צד מעוניין – אני יודע מה זה, אנחנו אומרים, כמשמעותו בסעיף 270(5).

רשף חן: שזה מישהו שיהפוך לבעל מניות מהותי, או שהוא עכשיו כבר בעל מניות מהותי.

רשף חן: או מי שיהפוך לבעל שליטה כתוצאה מהצעה פרטית.

רשף חן: האמת היא שזה קל וחומר.

רשף חן: זה מיותר.

תמי סלע: למה זה מיותר?

רשף חן: יכול להיות שאני בעל שליטה עם שני אחוז.

מרים אילני: נכון.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: "היודע שיש לו עניין אישי בהצעה פרטית מהותית".

רשף חן: מה זה הצעה פרטית מהותית?

מרים אילני: זה מה שעשינו עכשיו.

רשף חן: איפה זה כתוב?

מרים אילני: בסעיף ההגדרות בסעיף (א) כתוב, הצעה פרטית מהותית….

רשף חן: בסדר גמור.

רשף חן: "יגלה בלא דיחוי לחברה הציבורית את מהות ענינו האישי, לרבות כל עובדה או מסמך מהותיים".

רשף חן: ברור.

רשף חן: זה בסדר גמור.

רשף חן: כן.

נתי שילה: יש פה בעיה.

נתי שילה: הכוונה היא שיש לו עניין אישי בהצעה הפרטית המהותית הזאת, שבגינה הוא נהיה בעל שליטה.

מרים אילני: ההצעה הפרטית - - -

נתי שילה: לא באיזה הצעה פרטית מהותית אחרת.

מרים אילני: ההצעה הפרטית המהותית.

נתי שילה: מדובר על אותה הצעה.

נתי שילה: בהצעה זו בעצם.

תמי סלע: יש פה משהו בעצם.

תמי סלע: זאת.

נתי שילה: ואז מתי הוא צריך להודיע על זה?

נתי שילה: כשמציעים לו?

נתי שילה: אחרי שמציעים לו?

קריאה: צריך להוסיף שם בסוף "זאת".

נתי שילה: הוא יכול להיות חיצוני לחברה בעצם.

קריאה: אז הוא מבין שזה הולך לקרות.

רשף חן: לא.

רשף חן: לא.

רשף חן: מה זאת אומרת?

רשף חן: בסעיף 270(5) המילה הצעה פרטית מהותית לא מופיעה בכלל.

תמי סלע: לא.

תמי סלע: היא מופיעה בסעיף ההגדרות של החוק.

תמי סלע: ואחר כך זה רלבנטי בעוד מקומות הצעה פרטית מהותית, או שזה רק בסעיפים האלה?

מרים אילני: זה רק בסעיפים האלה.

רשף חן: אז זה מיותר.

תמי סלע: לא, אז צריך לעשות את זה כמו הצד המעונין, שזה לא ברור כאילו מאיפה זה הגיע פתאום להגדרה כשאתה קורא את הסעיף.

רשף חן: נכון.

רשף חן: רגע, אז אל תעשי את זה באמת.

מרים אילני: למה?

מרים אילני: יש לך הגדרה של הצעת רכש מהותית.

רשף חן: לא.

מרים אילני: יש הגדרה של הצעה פרטית מהותית.

מרים אילני: בסעיף ההגדרות.

תמי סלע: לפי מה שאני אומרת, היה עדיף להגיד במספר 5 של 270, להגיד, הצעה פרטית אשר מתקיים בה אחד מאלה – בסוגריים: בחוק זה, הצעה פרטית מהותית שזה בעצם רק בסעיפים פה.

תמי סלע: כי ככה אתה לא….

תמי סלע: טוב.

תמי סלע: היה פשוט עדיף להזיז את זה בתוך 270(5), פה, להגיד: הצעה פרטית שמתקיים אחד מאלה.

רשף חן: אני חושב שהניסוח הנוכחי הוא הניסוח הנכון.

רשף חן: או לעשות את זה בצורה מיותרת, בהצעה הפרטית המהותית.

נתי שילה: בהצעה זו, זאת אומרת.

נתי שילה: מדובר על אותה הצעה.

מוטי ימין: בהצעה בלי להמשיך את זה, אז זה יהיה ברור.

רשף חן: או בהצעה – או בהצעה הפרטית – לא.

נתי שילה: או בהצעה זאת?

נתי שילה: שזה יהיה ברור שזה באותה הצעה.

רשף חן: זה ברור שזה אותה הצעה.

רשף חן: מה זה עוד יכול להיות?

מרים אילני: מה, "לא יגלה" בהצעה של מישהו אחר?

רשף חן: בהצעה הפרטית המהותית – אם אתם חושבים שה הידיעה דרושה, או בהצעה פרטית מהותית, וזה ברור לי לגמרי שזה הצד השני של אותה מטבע, אם רוצים להוסיף שם ה' הידיעה – בקשה.

רשף חן: אבל תשאירו את "המהותית".

רשף חן: יגלה וכולי.

רשף חן: מה עוד?

מוטי ימין: אגב, אם היית מורידה את "בחוק זה צד מעוניין" שזה כולל גם את א וגם את ב' אז לא היית צריכה את כל ההמשך.

מוטי ימין: כל הבעיה שלך היא בגלל שצריכים לכתוב בעל שליטה כנפרד, כי צד מעוניין מתייחס רק לא'.

מוטי ימין: אם זה היה בהסכמה את לא צריכה את כל ההמשך.

מרים אילני: נבדוק את זה.

מוטי ימין: סעיף קטן (5)(א) .

מוטי ימין: אבל אם זה היה כולל גם את ב', כי אין שום סיבה שזה לא יכלול גם את ב', שזה צד מעוניין, זה אדם שהופך לבעל שליטה בחברה.

מוטי ימין: ואז בג.... את התוספת.

מרים אילני: אם צד מעוניין היה כולל גם את ב'....

רשף חן: אז רגע, אז למה באמת לא?

רשף חן: זה הערה יפה דווקא.

רשף חן: למה לא להזיז את "צד מעוניין" לסעיף ההגדרות ולכתוב ש"צד מעוניין" הוא מי שמתקיים בו שהוא בעל שליטה - -

מוטי ימין: לא, הוא מי שמתקיים בו 270(5) וזה כולל גם את ב'.

רשף חן: אז לא פתרת כלום.

דוידה לחמן מסר: זה סיבובי ככה.

רשף חן: לא פתרת כלום.

מוטי ימין: זה גם בעל השליטה וגם בעל עניין מהותי.

רשף חן: לא.

רשף חן: לא.

תמי סלע: זה יותר ברור ככה.

רשף חן: זה יותר טוב ככה.

רשף חן: כי בעל שליטה לא חל עליו כל המגבלות, עשרים אחוז וכולי.

מוטי ימין: כן, אבל פה זה רק לגבי הדיווח חל.

מוטי ימין: הרי כל השימוש שעשו את ההגדרה הזאת זה כדי שאפשר יהיה אחרי כן ב-269 להתייחס לזה.

מוטי ימין: ההגדרה עומדת שם רק בשביל ה-269.

מוטי ימין: אין לה שימוש אחר.

רשף חן: זה אותו דבר.

רשף חן: האמת היא, יכולנו באותה מידה לכתוב, מי שחל עליו סעיף 270(5) א או ב', היודע שיש לו עניין בהצעה פרטית מהותית, יגלה בלא דיחוי לחברה הציבורית את עניינו האישי.

מרים אילני: זה גם אפשר.

רשף חן: נכון, אפשר לכתוב את זה בצורה כזאת.

רשף חן: זה אותו דבר.

קריאה: לא.

קריאה: אני לא בטוח.

קריאה: הכוונה כאן גם לצד מעוניין אחר בחברה.

קריאה: אם יש בעל מניה מהותי בחברה שיש לו עסקים עם האדם שהולך לקבל מניות, ......

רשף חן: הבנתי.

רשף חן: הערה נכונה.

רשף חן: הלאה.

רשף חן: הגענו לשלב שכל המוסיף גורע.

רשף חן: איפה אנחנו ?

רשף חן: מיזוג.

תמי סלע: נתחיל עם הסדר הכרונולוגי של הסעיפים או קודם ההצעות שלכם?

מרים אילני: אפשר בכרונולוגי.

מרים אילני: עכשיו אנחנו בהצעה הפרטית.

מרים אילני: שלהם.

מרים אילני: מיזוגים.

רשף חן: קודם כל, כדי שנדע איך להקשיב לזה, מה עמדת משרד המשפטים בסעיף 314?

מרים אילני: אנחנו מקבלים את התיקונים.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: אז מוטי בוא תסביר בקשה.

מוטי ימין: 314 נועד להקל , לעשות מיזוג מקוצר במקרה שמדובר בחברת אם שמחזיקה במלוא המניות של חברת הבת, ואז לא להצריך את כל הפרוצדורה של האישורים בשתי אסיפות כלליות של שתי החברות.

תמי סלע: אנחנו מדברים על שליטה מלאה.

תמי סלע: נכון?

מוטי ימין: כן.

מוטי ימין: בעלות מלאה.

מוטי ימין: גם כתוב פה.

מרים אילני: או מכוח הצבעה שלה אולי אפשר להוריד, או לכתוב "הנמצאת בשליטתה ובבעלותה המלאה של החברה הקולטת".

מרים אילני: כמו שכתבנו שם.

מוטי ימין: אפשר כך.

מוטי ימין: כן.

רשף חן: כרגע המצב הוא שצריך אישור אסיפות בשתי החברות.

רשף חן: אז צריך אישור של האסיפה בחברת האם וחברת האם צריכה בעצמה בעצם לעשות איזה מן אסיפה פיקטיבית כזאת.

רשף חן: ..

מרים אילני: נכון.

מוטי ימין: אז במקרה הזה סעיף קטן ב' אומר שצריך יהיה לעשות רק בחברת האם אסיפה כללית, ובסעיף קטן (ג) הוא קובע שני תנאים שאם הם מתקיימים באופן מצטבר, אז גם בחברת האם לא יהיה צריך לעשות אסיפה כללית משום שזה למעשה - - -

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: בואו נקרא.

רשף חן: סעיף קטן א אומר,

דוידה לחמן מסר: אני רוצה רק להגיד, זה מאוד חשוב לי להגיד: אנחנו בעיקרון, כמו שאתה יודע, הצעת החוק הפרטית עברה בתנאי שהיא תמוזג ככל שתהיה הסכמה בין הגורמים במסגרת הצעה ממשלתית.

דוידה לחמן מסר: זוהי דוגמה מהותית להסכמה לקבל הצעה של הצעת החוק הפרטית במסגרת הצעת החוק הממשלתית.

דוידה לחמן מסר: הנה, פה עשינו.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להסביר את זה.

דוידה לחמן מסר: הדברים האלה נאמרים לפרוטוקול,

רשף חן: דידי, עזבי את זה, בחייך, מה.

רשף חן: כל ההתנצחות המתמדת הזאת ביניכם.

רשף חן: אני לא יודע כבר איך להתייחס אליה.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: להתייחס לזה כי הממשלה לא חייבת לקבל את זה.

רשף חן: ודאי שהיא לא חייבת.

רשף חן: זה מדינה חופשית.

רשף חן: סעיף ב'.

זה ככה: על אף האמור בסעיף קטן א לא יהיה מיזוג טעון אישור האסיפה הכללית בחברת יעד הנמצאת בשליטתה ובבעלותה של החברה הקולטת.

רשף חן: בסדר גמור.

רשף חן: נכון.

רשף חן: זה הניסוח והוא טוב.

רשף חן: אגב, ההגדרות האלה, חברת יעד חברה קולטת.

מרים אילני: מופיע.

מרים אילני: מופיע בתחילה.

רשף חן: "על אף האמור בסעיף קטן (א) לא יהיה מיזוג טעון אישור האסיפה הכללית בחברה הקולטת בהתקיים ...."

מוטי ימין: לא.

מוטי ימין: צריך לכתוב גם בקולטת וגם בחברת היעד.

רגע. תכף: "על אף האמור בסעיף קטן (א) לא יהיה מיזוג טעון אישור האסיפה הכללית בחברה הקולטת"

מוטי ימין: ובחברת היעד.

מרים אילני: לא.

הבאים במצטבר: המיזוג אינו כרוך בשינוי מסמכי היסוד של החברה הקולטת;

דוידה לחמן מסר: איך היא צריכה להנפיק מניות בכלל?

דוידה לחמן מסר: (2) לא מובן לי בכלל.

קריאה: מנפיקה מניות למי?

מרים אילני: לבעלי המניות של חברת היעד.

דוידה לחמן מסר: אבל הוא מדבר על בעלות בשליטה מלאה.

מוטי ימין: ג' זה מצב אחר.

מוטי ימין: זה מצב שמדובר במיזוג שהוא כמו בהשקעה רגילה בחברה.

מוטי ימין: חברות ענקיות שסך הכל המיזוג אצלן זה בלוח פעילות.

דוידה לחמן מסר: אני לא מבינה.

דוידה לחמן מסר: זה כבר לא ברור לי בכלל איפה זה בא ולא בטוח שאני מסכימה לזה.

רשף חן: מה ההגדרה של מיזוג?

רשף חן: מיזוג, קנייה במזומן של החברה זה גם מוגדר כמיזוג?

דוידה לחמן מסר: במזומן, גם בניירות ערך.

רשף חן: מצב שבו....

מוטי ימין: או שאני נותן לו מניות שלי או שאני נותן לו מזומן.

מרים אילני: בעלי המניות של חברת היעד.

רשף חן: רגע.

רשף חן: רגע.

רשף חן: אני לא נותן לחברה.

רשף חן: אני נותן לבעלי המניות שלה.

רשף חן: אבל מי בעל המניות שלה?

רשף חן: אז למי אני נותן?

מוטי ימין: לא, אתה החברה הקולטת?

רשף חן: כן.

מוטי ימין: יש חברת יעד.

רשף חן: כן.

רשף חן: שהיא שלי.

מוטי ימין: לא.

רשף חן: הבנתי עכשיו.

רשף חן: זה לא תוספת.

רשף חן: ....

רשף חן: הצגת את זה אחרת.

מוטי ימין: בעיה שלי.

מוטי ימין: זה יכול להיות גם וגם.

רשף חן: אז עכשיו נעשה כאילו לא דיברת בכלל על ג' תסביר בקשה את ג'.

מוטי ימין: (ג) זה מיזוג כהשקעה רגילה.

מוטי ימין: זאת אומרת שיש חברה שמבחינתה המיזוג לא מהווה איזה שהוא שינוי מבחינת המבנה שלה, שום דבר.

מוטי ימין: אלא היא חברה גדולה שבמסגרת העסקים שלה בולעת חברות קטנות.

מוטי ימין: ולכן אומרים לא צריך שהאסיפה הכללית של החברה הגדולה, הקולטת, החברה הגדולה שבולעת לא תצטרך כל פעם ...

רשף חן: החברה הנבלעת במקרה הזה?

דוידה לחמן מסר: לכן .

דוידה לחמן מסר: אני מסבירה.

דוידה לחמן מסר: החברה הנבלעת, בעלי המניות שלה יצטרכו לקבל החלטת אסיפה כללית האם הם מסכימים להיבלע בתמורה שמציעים להם.

דוידה לחמן מסר: פה זה סעיף שבא להקל.

דוידה לחמן מסר: ולכן אני רוצה רגע לחשוב, על החברה למעלה, ואומרת: אין הבדל בין שולחן לבין החברה .

דוידה לחמן מסר: לקונברס, סתם דוגמה, אין הבדל חברות קטנות.

דוידה לחמן מסר: במקרה הזה, בחברה למעלה לא צריך אסיפה כללית, בדיוק כמו שלא צריכה להיות אסיפה כללית להקצאה של עשרים אחוז.

דוידה לחמן מסר: זה הלוגיקה.

רשף חן: רגע.

רשף חן: רגע.

רשף חן: שם היו לנו כל מיני תנאים.

מרים אילני: לכן אנחנו מתקנים את זה.

מרים אילני: זאת אומרת, אנחנו לא מסכימים להצעה כמו שהיא.

מרים אילני: מסכימים לרעיון.

רשף חן: ”ובלבד שמתקיימים כל התנאים הקבועים בסעיף 270(5)".

רשף חן: אף אחד מהם לא הופך לבעל מניות מהותי, הקנייה היא במזומן, המחיר הוא מחיר שוק....

תמי סלע: לא.

תמי סלע: זה עוד הרבה יותר מחייב.

תמי סלע: הבא צריך להיות שהוא לא הופך לבעל שליטה, ושהוא לא הופך לבעל מניות מהותי.

דוידה לחמן מסר: מה אכפת לי בחברה למעלה?

דוידה לחמן מסר: סליחה, אני רוצה להבין משהו.

דוידה לחמן מסר: הוא לא הופך לבעל שליטה איפה, בחברה למעלה?

מרים אילני: בטח.

מרים אילני: אני חייבת את זה.

מרים אילני: אם אתה הופך לבעל שליטה עם פחות מעשרים אחוז.

דוידה לחמן מסר: אני מחזיקה עשרה אחוז בקומברס ועשרים אחוז בחברת היי טק שפיתחה מוצר נפלא.

דוידה לחמן מסר: אתה עכשיו מקצה לי עשרים אחוז מהמניות.

דוידה לחמן מסר: כל בעלי המניות.

דוידה לחמן מסר: נגיד.

דוידה לחמן מסר: אני בעל מניות יחיד, אני מקבלת עשרים אחוז, ואני הופכת להיות בעלת שליטה בקומברס.

דוידה לחמן מסר: אם כתוצאה מהמיזוג עם החברה למטה אני הופכת להיות בעל שליטה למעלה אז.... ברור?

אמיר וסרמן: מה שצריך להסביר כאן, בעצם יש סעיף ספציפי בחוק –320 – שמדבר על סיטואציה שבה יש החזקה כפולה: החזקה גם בחברת היעד וגם בחברה הקולטת.

אמיר וסרמן: ויש בעיה של ניגוד עניינים ונקבע שם כלל רוב מיוחד.

אמיר וסרמן: צריך לסייג ולומר שההליך המקוצר שאתם רוצים לא חל במקרים האחרים שבהם יש את הסיטואציה הזאת של ניגוד עניינים.

דוידה לחמן מסר: בלמעלה?

אמיר וסרמן: מה זה למעלה, יש כאן שתי חברות.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להגיד משהו.

דוידה לחמן מסר: מה אתם רוצים אני ממש לא הבנתי.

דוידה לחמן מסר: אלא אם ...

דוידה לחמן מסר: הופך לבעל שליטה, שזה בודאי שאנחנו צריכים אסיפה כללית – או מה עוד אתם רוצים?

אמיר וסרמן: שבא אותו מחזיק גם בחברת היעד וגם בחברה הקולטת, ואז יש חשש שהתמורה כאן היא לא הוגנת.

אמיר וסרמן: יש לזה סעיף מיוחד ב-320 שאומר שאלא אם כן יש התנגדות של רוב, זאת אומרת, זו סיטואציה מיוחדת.

דוידה לחמן מסר: תקשיב לי.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה שיהיה ברור מתי צריך לכנס אסיפה כללית בקומברס.

דוידה לחמן מסר: אז אתה אומר לי, עזבי, כן בעל שליטה לא בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה ככלל: אם אדם אחד הוא בעל מניות בקומברס ובעל מניות פה, מה צריך אסיפה כללית?

דוידה לחמן מסר: אם יש אחוזים קטנים.

אמיר וסרמן: לשמר את הכללים שקיימים.

אמיר וסרמן: כאן זה מדבר על עשרים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: אם אתה מחזיק מעל עשרים וחמישה אחוז בחברות המתמזגות.

דוידה לחמן מסר: אז בוא נתאר את הצד המעונין ונאמר כך: אנחנו נבקש אסיפה כללית למעלה אם כתוצאה מהמיזוג הזה והקצעת העד עשרים אחוז בחברה למעלה פלוני יהפוך להיות צד מעוניין.

דוידה לחמן מסר: דהיינו,

מרים אילני: עשרים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: יש מצב נקי של מיזוג.

אמיר וסרמן: ...

דוידה לחמן מסר: בעל שליטה או עשרים וחמישה אחוזים.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: בעל שליטה נכנס בעשרים וחמישה אחוזים.

מרים אילני: סעיף 268.

דוידה לחמן מסר: אני שואלת מה קורה לו בקומברס.

דוידה לחמן מסר: הוא עכשיו הולך לקבל עשרים אחוז מהמניות של קומברס בתמורה למיזוג.

דוידה לחמן מסר: מה אתם רוצים שיקרה בחברה למעלה?

דוידה לחמן מסר: מתי אנחנו רוצים שתהיה אסיפה כללית?

דוידה לחמן מסר: אמרנו, בעיית הנציג, כשל שוק, על מה אנחנו רוצים להתגבר.

דוידה לחמן מסר: אנחנו רוצים על עקיפת דיני הצעות רכש, או על עקיפת דינים שכתוצאה מהם ואנחנו לא שואלים את בעלי המניות האחרים, הם נפגעים.

דוידה לחמן מסר: נכון?

אמיר וסרמן: או עקיפה של דיני המיזוג .....

דוידה לחמן מסר: אבל עקיפה של דיני המיזוג הסכמנו לעקוף.

דוידה לחמן מסר: אנחנו בדיוק עוסקים עכשיו בשאלה....

אמיר וסרמן: אנחנו אומרים שזה לא הגיוני בכל המקרים.

דוידה לחמן מסר: אז באיזה מקרים זה לא הגיוני?

אמיר וסרמן: זה לא הגיוני כשזה לא המצב הנקי וכשיש החזקה כפולה.

דוידה לחמן מסר: מה זה נקי?

אמיר וסרמן: נקי זה כששתי חברות שלא קשורות מתמזגות.

אמיר וסרמן: בעלי מניות אחרים כאן.

דוידה לחמן מסר: עכשיו בוא נחזור למקרה אחר.

דוידה לחמן מסר: אדם מחזיק חמישה אחוז בקומברס וחמישה אחוז בחברה למטה.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: נניח עשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: אני דווקא רוצה עם המקרים...

אמיר וסרמן: אני לא יודע למה את קוראת לזה למטה.

אמיר וסרמן: זה שתי חברות שנמצאות אחת ליד השניה.

דוידה לחמן מסר: שנעלמת.

דוידה לחמן מסר: היא נעלמת.

דוידה לחמן מסר: החברה הנעלמת.

דוידה לחמן מסר: או.

דוידה לחמן מסר: קיי.?

דוידה לחמן מסר: אדם מחזיק חמישה אחוז.

אמיר וסרמן: אז אין בעיה.

אמיר וסרמן: 320(ג) אומר עשרים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: במקרה כזה המיזוג לא יאושר אם יתנגדו מקרב בעלי ....

דוידה לחמן מסר: מאה אחוז.

דוידה לחמן מסר: אז בוא נגיד ונאמר, שכן צריך אסיפה כללית אם כתוצאה ממנה אדם יהפוך לבעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: יכול להיות בעל שליטה בפחות מעשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: ועדיין אני רוצה אישור אסיפה כללית למעלה בקומברס האמיתית, או שכתוצאה ממנה הוא יחזיק עשרים וחמישה אחוז או יותר ממניות החברה הקולטת.

אמיר וסרמן: מרים ואני חשבנו על ניסוח פחות מסורבל שפשוט אומר שההוראות של 430(ג) , 270(4) ימשיכו לחול על אף האמור לעיל.

דוידה לחמן מסר: אני חושבת שזה מסורבל.

דוידה לחמן מסר: אני חושבת שכדאי לבוא ולומר פשוט: לא צריך אישור באסיפה הכללית של החברה הקולטת אם כל מה שעושים זה מקצים עשרים אחוז מניות.

דוידה לחמן מסר: לא איכפת לך גם שזה לא במזומן.

דוידה לחמן מסר: ובלבד שכתוצאה מהקצאה בעל מניות בחברה הקולטת לא הופך להיות בעל שליטה או מחזיק ב... שליטה.

אמיר וסרמן: זה לא רק הסיטואציה שדיברנו.

אמיר וסרמן: אנחנו מדברים על סיטואציה שבה מלכתחילה הוא מחזיק מעל עשרים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: לא כתוצאה מהמיזוג, ועשרים וחמישה אחוז בחברה א ובחברה ב.

אמיר וסרמן: והן מתמזגות.

מרים אילני: עכשיו אני גם לא הבנתי.

מרים אילני: הוא מחזיק עשרים וחמישה אחוז בחברה הקולטת.

אמיר וסרמן: וגם ביעד.

אמיר וסרמן: בשתי החברות.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: בחברת היעד במילא צריך אישור אסיפה כללית.

אמיר וסרמן: אבל לא ברור שבקולטת גם צריך.

מרים אילני: בקולטת אבל מה זה קשור לאסיפה כללית בכלל?

אמיר וסרמן: זה סיטואציה ברורה של ניגוד.

אמיר וסרמן: שהמיזוג נעשה במחיר לא טוב.

דוידה לחמן מסר: עוד פעם דוגמה.

דוידה לחמן מסר: קומברס וסטרט אפ.

דוידה לחמן מסר: אני מחזיקה עשרים וחמישה אחוז בקומברס ועשרים וחמישה אחוזים בסטרט אפ.

דוידה לחמן מסר: אם אני לא בעלת השליטה שבסטרט אפ שזה אולי הטריגר, אם אני לא בעלת השליטה בסטרט אפ ואני לא בעלת השליטה בקומברס, נניח, לצורך הדיון, והרוב מחליט למזג את החברה שאני מחזיק בעשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: אני באמת הצגתי את זה לדירקטוריון ואמרתי, הנה חברה, בעל השליטה הוא בכלל מוטי, גם בחברה למטה, בחברה למעלה מרים בעלת החברה.

דוידה לחמן מסר: אני סתם מחזיקה עשרים וחמישה אחוז בשתי החברות.

אמיר וסרמן: הבנתי מה את אומרת.

אמיר וסרמן: בסיטואציה שזה ניגוד עניינים, ניגוד עניינים של בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: אני לא רוצה את המילה ניגוד עניינים.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה שנבוא ונגיד מקום שאדם הוא בעל השליטה למעלה או בעל השליטה למטה.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, אם הוא בעל שליטה למעלה ובעל שליטה למטה זה סיטואציה אחרת.

דוידה לחמן מסר: אתה לא יכול להגיד סתם ניגוד עניינים, כי אין לנו הגדרה לניגוד עניינים.

אמיר וסרמן: מקום שמדובר בעסקה שנכנסת לסעיף 270(4) צריך אישור מבחינת החברה הקולטת, וצריך אישור עדיין לפי הסעיף.

דוידה לחמן מסר: אני חושבת שהסיפור של 270(4) מבלבל.

דוידה לחמן מסר: אני מציעה שבכל זאת ננסה להגדיר.

דוידה לחמן מסר: הפעם אתה הולך לעשות פה דבר שהוא באמת חשוב לפי דעתי למשק.

רשף חן: בואו תגידו מה סיכמתם.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: עוד לא סיכמנו.

דוידה לחמן מסר: תראה, אנחנו מנסים להקל על סיטואציה של חברה גדולה שרוכשת חברה קטנה.

דוידה לחמן מסר: אבל אנחנו רוצים להקל עד גבולות מסוימים.

דוידה לחמן מסר: דהיינו, אנחנו רוצים להוציא מצבים שבהם יש כמו שאתה אומר, אור צהוב.

דוידה לחמן מסר: מהו האור הצהוב?

דוידה לחמן מסר: האור הצהוב יכול להיות במצב שאני בעלת השליטה למעלה ובעלת השליטה למטה, ועושה עסקה עם עצמי בדרך כלל, לא בשליטה מלאה.

דוידה לחמן מסר: בעלת שליטה- יש בעלי מניות אחרים, ועל ידי כך התמורה משתנה.

דוידה לחמן מסר: ברור?

דוידה לחמן מסר: עכשיו, אנחנו מנסים לזהות אם יש עוד מצב.

מרים אילני: לכן אני אומרת זה בעל שליטה כהגדרתו בסעיף 268, שזה אומר עשרים וחמישה אחוז...

דוידה לחמן מסר: יש לי איזו שהיא הצעה כדי שלא נעשה את כל העבודה הזאת.

רשף חן: רגע.

רשף חן: זה לא קשור לעשרים אחוז.

דוידה לחמן מסר: היא צודקת תמי.

רשף חן: למה?

רשף חן: בכל מצב שמישהו הופך להיות בעל שליטה כתוצאה מהעסקה הזאת זה אסור.

מרים אילני: נכון.

מוטי ימין: עשרים אחוז כמבחן.

מוטי ימין: אבל אם פחות מעשרים אחוז יוצרים בעל שליטה אז- - -

מרים אילני: נכון.

מרים אילני: ובעל השליטה זה בעל שליטה כהגדרתו בסעיף 268 שזה אומר עשרים וחמישה אחוז או היכולת לכוון.

רשף חן: אין הגדרה של בעל שליטה בסעיף 1?

מרים אילני: הגדרה כללית של בעל שליטה זה לפי ניירות ערך.

מרים אילני: שזה היכולת לכוון את פעילותו של התאגיד, וחזקה שמי שמחזיק מעל חמישים אחוז.

מרים אילני: ..

מרים אילני: בעניין עסקאות עם בעלי עניין יש הגדרה ספציפית שאומרת שבכל מקרה עשרים וחמישה אחוז ייחשב כבעל יכולת לכוון.

מרים אילני: לפי ההגדרה הזאת.

רשף חן: הבנתי.

רשף חן: עכשיו אני חושב שאני מבין מה אנחנו עושים.

מרים אילני: עכשיו יש לי עוד שאלה אחת.

מרים אילני: כשאנחנו אומרים שחברה קולטת חברה קטנה אז אנחנו רואים את זה כשה.... של עשרים אחוז באמת זה אומר שהחברה שאתה קולט היא קטנה יותר.

מרים אילני: אבל כשזה במזומן זה לא בא לידי ביטוי שהחברה שאתה קולט היא קטנה יותר.

רשף חן: מי אמר שזה חברה קטנה דווקא?

רשף חן: הרעיון אם אני יכול לקנות אותה היא יותר קטנה ממני.

רשף חן: זה אין מה לעשות.

מרים אילני: לא בהכרח.

מרים אילני: זה נכון שכשחברה מנפיקה עד עשרים אחוז לבעלי המניות היא קטנה, זה אומר שהמיזוג הוא לא מעשי, איך נדע מה ההגדרה של חברה קטנה בקשר למזומן.

מרים אילני: זאת השאלה.

עומרי ידלין: באופן עקרוני, אפשר היה לחשוב על שיטה שבה בחברה הקולטת בכלל אין הצבעה באסיפה הכללית.

עומרי ידלין: הרי מה זה המיזוג מבחינת החברה הקולטת?

עומרי ידלין: החברה הקולטת פשוט משקיעה ורוכשת נכס.

עומרי ידלין: נניח, כרגע יש לי חברה שלוקחת את כל ההון שלה ורוכשת באמצעותו נכס נדל"ן.

עומרי ידלין: לא צריך החלטה של האסיפה הכללית.

עומרי ידלין: אז נשאלת השאלה, למה כשעושים אותה עסקה ורוכשים במקום נכס נדל"ן רוכשים חברה, פתאום צריך אסיפה כללית.

עומרי ידלין: אז ההיגיון זה, ובהרבה מיזוגים זה קורה, שבעלי המניות בחברת היעד פתאום מקבלים צ'אמפ גדול של של מניות בחברת האם, ובאמת נעשה שינוי מבני כזה שמזכיר לנו את השינוי שדיברנו עליו קודם.

עומרי ידלין: אז יש את ההיגיון.

עומרי ידלין: ולכן בא הפטור הזה.

עומרי ידלין: ולכן אם זה נעשה במזומן אז זה כמו שאני רוכש נכס נדל"ן.

מוטי ימין: זה לא שינוי מסמכי היסוד.

רשף חן: האמת היא שכל מה שאמרת נדמה לי מצוי פה בניסוח.

עומרי ידלין: אני הסברתי למה לא צריך לסייג את זה במקרה מזומן.

רשף חן: אפשר רגע אחד לעבור ולראות אם זה עונה על כל הצרכים?

דוידה לחמן מסר: לפי הטיעון שלך, יש לי בעיה לוגית, כרגיל כשאנחנו מתווכחים.

דוידה לחמן מסר: לפי הטיעון שלך במיזוג לא צריך אישור של אסיפות כלליות בכלל.

דוידה לחמן מסר: ומאחר ויש לי עם זה בעיה.

רשף חן: מיזוג שיש לו משמעות מבנית כן, ומיזוג שיש לו רק משמעות פיננסית לא.

עומרי ידלין: בעלי המניות של חברת היעד מקבלים את המניות אז בוודאי שצריך.

עומרי ידלין: החברה הקולטת זה לא הכרחי.

רשף חן: אישור לשינוי מבנה.

מוטי ימין: בכל זאת נלך לפי השיטה אם יש שינוי מבני או אין שינוי מבני.

עומרי ידלין: אני אומרת שזה ההיגיון של הכלל הזה.

דוידה לחמן: הכלל הזה יש בו יופי מסוים שמעודד.

דוידה לחמן: אנחנו באים ואומרים שמיזוגים זה דבר מאוד חשוב.

דוידה לחמן: אם כל מה שהחברה היתה עושה זה לקחת את הכסף שלה וקונה חברות, באמת אין לנו בעיה.

דוידה לחמן: אבל זה לא מה שכתוב כאן.

רשף חן: למה?

דוידה לחמן מסר: כי כאן כתוב פה גם עשרים אחוז ניירות ערך.

דוידה לחמן מסר: והכלל של עשרים אחוז נעוץ בכלל הקודם.

מרים אילני: הכלל של העשרים אחוז זה להראות שהמיזוג הוא לא מרכיב.

אמיר וסרמן: לא הזכרתי את זה קודם, שני העקרונות.

אמיר וסרמן: ...

רשף חן: זה בסדר.

רשף חן: כי יש לך עוד כלל שכרגע עוד לא כתוב פה.

רשף חן: שאף אחד לא הופך להיות בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: וגם לא בעל עשרים וחמישה אחוז.

רשף חן: זה בעל שליטה.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: זה בעל שליטה בחברה.

מרים אילני: עשרים וחמישה אחוז זה בעל שליטה לפי סעיף 268.

רשף חן: אנחנו טוחנים מים.

רשף חן: אני מבקש עכשיו לעצור.

תמי סלע: 1 בכל מקרה צריך לחול.

תמי סלע: שהמיזוג לא כרוך בשינוי במסמכי היסוד, ולזה מצטבר אחד משניים: או שזה מעל עשרים אחוז, או שמישהו הופך לבעל שליטה.

רשף חן: אם את רוצה לעשות את זה ב-2 אפשר.

אמיר וסרמן: אני רוצה לחזור על העמדה שלנו מקודם לפי סעיפים.

דוידה לחמן מסר: בלי סעיפים.

דוידה לחמן מסר: תגיד את העמדה.

אמיר וסרמן: אבל הסיטואציה כבר מוסדרת בדין.

אמיר וסרמן: בדרך כלל מיזוג טעון אישור האסיפה הכללית של שתי החברות ברוב רגיל.

אמיר וסרמן: אין לנו בעיה עם הסיטואציה הזאת ועם ההקלה שאתם נותנים כאן, שבמקרה כזה, במצב הרגיל, לא יידרש אישור אסיפה כללית בחברת היעד.

אמיר וסרמן: יש שני מקרים ספציפיים שמוסדרים ב-320(ג) - - -

מרים אילני: אנחנו בחברה הקולטת, אמיר.

מרים אילני: אנחנו בחברה הקולטת.

מרים אילני: ביעד צריך.

דוידה לחמן מסר: ביעד תמיד תהיה אסיפה כללית.

אמיר וסרמן: אבל גם בקולטת צריך.

דוידה לחמן מסר: מתי.

דוידה לחמן מסר: תגיד לי מתי.

דוידה לחמן מסר: תקראו את סעיפים 320 ג ו-ד.

דוידה לחמן מסר: מה איכפת לבעל המניות.

מרים אילני: אבל לא.

מרים אילני: ברגע שויתרת על אישור האסיפה הכללית והקולטת אז הכלל הזה לא חל.

מוטי ימין: 430 – מתי ההיגיון?

מוטי ימין: כשיש הצבעה.

מוטי ימין: אם אין הצבעה אז לא צריך 320(ג).

אמיר וסרמן: אז לא היה הצבעה מלכתחילה אם אתם מראש אומרים.

מרים אילני: אבל אנחנו אומרים שלא צריך הצבעה.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה שתסביר לי מה כשל השוק שמצריך הצבעה.

דוידה לחמן מסר: עזוב.

דוידה לחמן מסר: אין חוק, אין חוק חברות, אין כלום.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להבין לוגית, מתי אתה חושב שכאשר קומברס , בכוונה אני אומרת, כי אני מחזיקה עשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: תגיד לי כל דבר.

דוידה לחמן מסר: אבל לא מה כתוב.

דוידה לחמן מסר: אני לא רוצה לראות סעיפים.

דוידה לחמן מסר: אני כבר לא יכולה יותר לראות סעיפים.

דוידה לחמן מסר: תסביר לי.

אמיר וסרמן: יש החזקה מהותית על ידי אותם מחזיקים בשתי החברות.

דוידה לחמן מסר: או.

דוידה לחמן מסר: קיי.

דוידה לחמן מסר: אומרת עכשיו הרשות לניירות ערך כך: אמיר, הרשות לניירות ערך אומרת ככה: אם בחברה הקולטת יש בעלי מניות שהם גם בעלי מניות בחברה הנעלמת, קרי, המתמזגת, יש לי פה עסקה שיש לי חשד שהיא בניגוד עניינים.

דוידה לחמן מסר: ואני שואלת למה, וקודם כשלא היית התחלנו לדון.

דוידה לחמן מסר: אם הוא מחזיק חמישה אחוז פה וחמישה אחוז שם – זה לא.

דוידה לחמן מסר: או.

דוידה לחמן מסר: קיי.

דוידה לחמן מסר: אז מה בכל זאת מטריד אתכם?

אמיר וסרמן: אנחנו מדברים על עשרים וחמישה אחוז בכל אחת מהחברות.

דוידה לחמן מסר: מאה אחוז.

דוידה לחמן מסר: אני עניתי לך לפני שנכנס היושב ראש, ואמרתי, בוא נכתוב במקום בעל שליטה גם בעלי שליטה וגם נכתוב מקרה נוסף, או שאדם מחזיק עשרים וחמישה אחוזים או יותר בחברה למעלה ובחברה הנעלמת.

מרים אילני: זאת אומרת שאותו אדם לא ישתתף באותה אסיפה כללית בחברה הקולטת.

דוידה לחמן מסר: קודם צריך אסיפה.

מרים אילני: והוא לא ישתתף בה.

רשף חן: נדמה לי שכל התיקון הזה לא צריך לבוא בסעיף 314 אלא בסעיף 320.

רשף חן: מפני שסעיף 314 קובע כלל של אישור אסיפה כללית בשתי החברות .

רשף חן: סעיף 320(א) חוזר עוד פעם על מה שכבר נאמר בסעיף 314 ואחרי זה מתחיל לפרט אותו.

דוידה לחמן מסר: אנחנו מתחילים עם המודל של עומרי ואומרים, ככלל לא צריך אסיפה כללית אם אין שינוי מבני.

דוידה לחמן מסר: אם יש שינוי מבני בבעלי המניות בסוג הזה שדיבר עליו אמיר מהרשות לניירות ערך, פלוס המצב של שליטה, או אז כן צריך אסיפה כללית ואסור לו להצביע.

רשף חן: בואו נעבור על המצבים כאן ונעבור על סעיף 320.

דוידה לחמן מסר: אתה בטוח שאתה רוצה?

רשף חן: אתם רוצים להביא לי נוסח מוסכם לישיבה הבאה?

רשף חן: סוכם.

מרים אילני: אני לא יודעת אם לישיבה הבאה, אבל לישיבה שנעסוק.

מרים אילני: לא חוזרים כל פעם.

רשף חן: לישיבה הנדחית הקרובה.

רשף חן: תעשו את זה ביחד עם מוטי?

רשף חן: אתם הבנתם את העיקרון?

מרים אילני: אנחנו נעבוד על זה גם עם אמיר.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: תעמדו גם בקשר עם מוטי.

רשף חן: סעיף 317.

דוידה לחמן מסר: אני בכלל הייתי צריכה להיות כמו במשא ומתן הקואליציוני.

דוידה לחמן מסר: אני לא מסכימה לקבל שום הצעה שלהם עד שלא רואים את הכל כדי שמישהו יראה ולא יצטרך להתווכח אתי על הדברים שנשארו בחוץ.

מוטי ימין: בסעיף 317 אנחנו רצינו לקצר את ההליכים במיזוג, כי פשוט קשה מאוד לחיות עם לוחות הזמנים שם.

רשף חן: "חברה מתמזגת תמציא את הצעת המיזוג לרשם החברות" – אני מבין שכרגע זה בתוך שלושה ימים ממועד זימון האסיפה הכללית.

דוידה לחמן מסר: מוטי רוצה לקצר מועדים.

דוידה לחמן מסר: בררנו את זה, אי אפשר לקצר מועדים.

דוידה לחמן מסר: את האמת אני אומרת.

תמי סלע: סוף התהליך זה שתוך שבעים יום - - -

רשף חן: השבעים יום האלה זה הבעיה לא השלושה ימים.

דוידה לחמן מסר: אני יודעת.

תמי סלע: שבעים יום מהמועד שבו הומצאו הצעות המיזוג לרשם החברות אז יבוצע המיזוג.

תמי סלע: בסופו של דבר זה מה שמפריע.

תמי סלע: השבעים יום.

תמי סלע: זה הם רוצים לקצר לשלושים.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להגיד ככה: מה הבעיה שלי?

דוידה לחמן מסר: הבעיה שלי היא כזאת: הבעיה שלי זה גם הממונה על ההגבלים העסקיים שיש לנו אותו בפנים, שהודעה נשלחת - -

תמי סלע: יש לך שלושים יום.

תמי סלע: הנושים כמה זמן הם צריכים להגיש - -

דוידה לחמן מסר: מיזוג שחוק החברות מדבר עליו הוא מיזוג שבו חברה אחת נעלמת.

דוידה לחמן מסר: כל יתר הדברים שאתה קורא להם מיזוג הם לא מיזוג.

דוידה לחמן מסר: הם הקצאת.

דוידה לחמן מסר: ....

דוידה לחמן מסר: חשוב מאוד להבין.

דוידה לחמן מסר: כאשר חברה נעלמת, זה אומר שאני, שהייתי נושה של החברה שלך, הופכת להיות הנושה של החברה של מרים.

דוידה לחמן מסר: כי מרים קנתה את החברה שלך.

דוידה לחמן מסר: בלי הסכמתך.

דוידה לחמן מסר: לא דיברו אתי.

דוידה לחמן מסר: התנאה על חוק המחאת חיובים.

דוידה לחמן מסר: זה היופי במיזוג.

דוידה לחמן מסר: בעוד שלפי חוק המחאת חיובים כדי להמחות חיוב צריך הסכמת החייב, דיני המיזוג מאפשרים, בגלל יעילות השוק, למנוע את זכות הוטו של הנושים של החברה הנעלמת, ובעצם אומרים: אתם תבלעו את הגלולה, ותהפכו להיות נושים של החברה הקולטת.

דוידה לחמן מסר: זה דיני המיזוג.

רשף חן: אבל אם היה להם שיעבוד על המניות אז בעצם היו משיגים את התוצאה.

רשף חן: ...

דוידה לחמן מסר: אם היה להם שיעבוד הם היו משיגים זכות, אם השעבוד היה עומד על זה, וגם זה לא בטוח.

דוידה לחמן מסר: כי השעבוד אומר שאם אתה לא פורע את ההלוואה ניתן לממש את המניות.

דוידה לחמן מסר: זה לא אומר שזכות ההצבעה שלך באסיפה הכללית שבו המניות נעלמות בהכרח היה לך וטו עליהם.

דוידה לחמן מסר: אז בוא נגיד השאלה איזה שיעבוד ומה הוא התנה.

דוידה לחמן מסר: נשים את זה בצד.

דוידה לחמן מסר: יכולת כנושה לקבל וטו על מיזוג.

דוידה לחמן מסר: ויש הרבה מאוד נושים שבהלוואות מבקשים וטו על מיזוג ומקבלים אותו.

דוידה לחמן מסר: בהיעדר התנאה מפורשת בהסכם הלוואה או בתקנון, אין להם וטו.

מרים אילני: לאו דווקא.

מרים אילני: אפשר לעשות את זה בתקנון.

דוידה לחמן מסר: עכשיו אנחנו חוזרים לשאלה ואומרים מה בכל זאת נותנים לנו השבעים ימים האלה שמוטי רוצה לקצר, ואילו יכולתי הייתי מקצרת.

מרים אילני: צריכים להדגיש שהחוק מאפשר בכל זאת לנושה להתנגד למיזוג.

דוידה לחמן מסר: זו הזכות הפרוצדורלית של הקניין.

מרים אילני: למרות שעושים את זה בלי הסכמתו יש לו זכות להתנגד.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, אנחנו אמרנו להם או.

דוידה לחמן מסר: קיי.

דוידה לחמן מסר: אתם צריכים לקבל קודם כל הודעה, צריכים לפרסם, צריכים לקרוא את התנאים, צריכים לקיים אסיפות כלליות, צריכים לאפשר זמן לנושה לרוץ לבית משפט ולעצור את המיזוג, כי אנחנו לא רוצים, יכול להיות שהמיזוג באמת פוגע בו באופן מהותי כי החברה הפועלת היא מאוד גרועה, ומחר היא תפשוט את הרגל בכלל, וזה שבעלי המניות מסכימים כי הם מקבלים כסף ובורחים.

מרים אילני: יש לנו דבר ראשון את העשרים ואחד ימים של האסיפה הכללית.

מרים אילני: אחרי זה יש שבועיים שיש זכות לנושה לקבל את הדו"חות הכספיים.

מרים אילני: לפחות שבועיים לקבל את הדו"חות הכספיים של החברה כדי לדעת אם הוא רוצה להתנגד או לא.

דוידה לחמן מסר: אני כבר מוכנה לקצר לך בכנף שבין חברת אם וחברת בת.

דוידה לחמן מסר: הנה, אני כבר חושבת על איך אני יכולה לקצר.

דוידה לחמן מסר: לא משבעים לאפס.

דוידה לחמן מסר: אבל אני יכולה לבוא ולהגיד, שמקום שאין צורך באסיפות כלליות בחברה הקולטת ובחברה המתמזגת, כגון מיזוג של חברת אם וחברת בת בבעלות ובשליטה מלאה, או אז אפשר לשקול קיצור הזמנים.

מוטי ימין: אבל אם הם מבקשים זה אותו הדבר.

מרים אילני: אחרי שיש את האישור של האסיפות הכלליות אנשים מתחילים להתארגן.

מוטי ימין: אבל לפי החוק לנושה מהותי צריכים לתת תוך שלושה ימים.

מרים אילני: כן.

מרים אילני: אבל הנושה מתחיל באמת להתארגן לאחר שהוא יודע - -

מוטי ימין: מה זה באמת?

מרים אילני: תשמע, עוד אין אישור אסיפה כללית אז הוא יפנה לעורך דין ויתחיל לכתוב תביעה, לבקש את הכסף שלו?

מוטי ימין: כן.

מוטי ימין: סליחה.

מוטי ימין: מודיעים לך שהולכים לעשות מיזוג.

מוטי ימין: אז אתה לא תלך לישון.

מוטי ימין: אתה תלך לבית משפט אם יש לך בעיה.

מרים אילני: אתה עוד לא הולך לבית משפט.

מרים אילני: אין אישור של האסיפה הכללית על המיזוג.

מוטי ימין: אתה יכול לבדוק מה קורה.

מוטי ימין: ראית שהיתה האסיפה הכללית.

דוידה לחמן מסר: הזכות לפנות לבית משפט זה 319.

קריאה: כמה זה היום?

מוטי ימין: לא מודיעים לו כמה זמן.

מוטי ימין: הוא יכול ללכת מתי שהוא רוצה.

מרים אילני: יש את השלושים ימים של הזכות של הממונה על ההגבלים העסקיים להודיע אם הוא מתנגד או לא.

דוידה לחמן מסר: ארבעים יום.

דוידה לחמן מסר: אפשר להגיד ארבעים יום.

מוטי ימין: זה לא רלבנטי.

מוטי ימין: אם יש לי פטור מהאישור של הממונה על ההגבלים.

דוידה לחמן מסר: אנחנו באים ואומרים, ככלל ארבעים יום.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה לשאול את השאלה הבאה: האם נוכל לחיות עם ארבעים יום?

מרים אילני: ממשלוח הצעת המיזוג?

דוידה לחמן מסר: כן.

דוידה לחמן מסר: 21 יום, פלוס זמן בית משפט.

מוטי ימין: כתוב פה.

מוטי ימין: קודם כל יש תנאי שקודם כל קיבלת את כל האישורים.

מוטי ימין: אבל כתוב פה.

מוטי ימין: יש שני תנאים.

מוטי ימין: האחד זה שהרשם קיבל את כל האישורים.

קריאה: בטח גם אישור של הממונה.

מוטי ימין: לא התקבלו כל האישורים, אז גם יחלפו מאתיים יום.

מרים אילני: מה שאני טוענת שהגיוני שנושה יתחיל לנקוט בהליכים של בדיקת העניין אחרי שהוא יודע שיש אישור למיזוג.

מרים אילני: למה שהוא יוציא כספים לפני כן?

קריאה: ולמה שהממונה יתחיל לבדוק?

מוטי ימין: סליחה, יש פה שתי חברות.

עומרי ידלין: יש המון אנשים.

עומרי ידלין: תסתכלי עלי כבעל מניות שיושב באיזו שהיא אסיפת סוג.

עומרי ידלין: אני אומר לעצמי, אם זה יעבור את האסיפה הכללית, אז זה יגיע לאסיפת סוג.

עומרי ידלין: נכון?

עומרי ידלין: אז למה לי להתחיל לחשוב?

עומרי ידלין: אז בואי ניתן 21 יום לאסיפה הכללית, 21 יום לאסיפת סוג, 21 יום לנושים.

עומרי ידלין: ושבעים יום לממונה.

דוידה לחמן מסר: אתה לא צודק.

דוידה לחמן מסר: שנייה.

דוידה לחמן מסר: בעל המניות סוג רוצה להתנגד.

עומרי ידלין: עזבי, אני חוזר בי מבעל מניות סוג.

עומרי ידלין: אני מדבר על בעל מניות רגיל.

עומרי ידלין: למה שהוא יחכה לאישור הממונה?

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: לא צריך.

דוידה לחמן מסר: אני ראיתי את ההצעה לויתור וחשבתי שזה לא חיוני, ואני לא זוכרת איך קבעתי את השבעים יום.

דוידה לחמן מסר: אני נורא שמחה בשבילכם שאתם עוסקים בזה.

דוידה לחמן מסר: אני מוכנה לשחזר את לוחות הזמנים ולראות.

מרים אילני: מה שאני הבנתי שזה היה פשרה עם הבנקים בזמנו.

דוידה לחמן מסר: אז נחכה מוריה תחזור.

מרים אילני: עם הנושים שאמרו שהם לא יכולים להתארגן בזמן הזה.

דוידה לחמן מסר: האם אתם מסכימים לקצר את הזמן שבו המיזוג יתפוס משבעים יום לעשרה ימים?

מוריה הופטמן: הבעיה ברורה.

מוריה הופטמן: משלושים יום כתוב שם ממועד הגשת ההצעה לרשם.

מוריה הופטמן: ברור שזה קשה לנושים להתארגן בפרק זמן כזה להגיש את ההתנגדויות שלהם לבית המשפט.

מוריה הופטמן: שישים זה טוב?

מוריה הופטמן: אני תוהה פשוט מה הקריטריון המהותי.

רשף חן: אני מאומן בעניין הזה בזמן האחרון.

רשף חן: עשרים.

מוריה הופטמן: הנקודה היא ברורה.

מוריה הופטמן: צריכים לעבור את האישורים דווקא מפני שהמערכות האלה עובדות מסודר, ויש הרבה גורמים שצריכים לתת את האישורים הפנימיים שלהם למהלכים כאלה, במיוחד אם מדובר בחובות גדולים.

גד סואן: בתוך הבנקים?

מוריה הפטמן: כן.

מוריה הפטמן: יש וועדות.

מוריה הפטמן: חייבים לעבוד בצורה כזאת כי מחייבים אותם לעבוד בצורה כזאת.

מוריה הפטמן: על הנקודה הזאת גם אתה רוצה שזה יעבוד מסודר.

גד סואן: זה בסדר גמור.

גד סואן: אבל זה יקצר לך את התהליך.

רשף חן: מה בעצם הבעיה?

מוריה הופטמן: שבעים זה לא מועד קדוש.

מוריה הופטמן: הרי קבעו שבעים תיאורטית בחוק אפשר היה לשים מועד אחר.

מוריה הופטמן: חודש זה קצר.

מוריה הופטמן: אני מדברת על מועד הגיוני.

דוידה לחמן מסר: לא איכפת לי שתשב על שלושים כדי שאני אעלה לחמישים.

דוידה לחמן מסר: אבל אני רוצה להסביר לך ששלושים זה לא ריאלי.

דוידה לחמן מסר: אסיפה כללית, קבלת דו"חות כספיים, 21 יום זה האסיפה הכללית, עוד 7 ימים זה שלושים יום.

דוידה לחמן מסר: אני חושבת שאם אנחנו נגיע למשהו כמו 45 יום, אני מרגישה עם זה נוח.

דוידה לחמן מסר: זה קיצור משמעותי וזה יפה.

מרים אילני: יש להם שבועיים עד שהם לוקחים את הדו"חות הכספיים מהנושים.

מרים אילני: הם יכולים לעכב את הדו"חות אצלם שבועיים,

דוידה לחמן מסר: את יכולה לבוא ולהגיד שהרשם יבצע את ה-45 יום אם החברה הצהירה שהיא מסרה את הדו"חות הכספיים למי שביקש.

דוידה לחמן מסר: אם לא – זה 70.

דוידה לחמן מסר: אני יכולה לבוא ולומר כך:

מוריה הופטמן: זו נקודה שכבר העלינו בדיון מלכתחילה.

מוריה הופטמן: למעשה, מה הפריע לי בחשיבה?

מוריה הופטמן: ושוב אני מדברת כאן פתוח, לא שיש לי איזה אינטרס.

מוריה הופטמן: אנחנו כבר הערנו על זה מלכתחילה.

קריאה: אם מישהו רוצה להזדרז יכול לעשות את האסיפה הכללית גם ב...

דוידה לחמן מסר: ובלבד שנשלחה הודעה לרשם קודם.

דוידה לחמן מסר: תקשיבו לי רגע.

דוידה לחמן מסר: אני מבקשת זמן לחשוב.

דוידה לחמן מסר: אמרה עכשיו מוריה משהו רלבנטי.

דוידה לחמן מסר: אנחנו התחלנו לספור את הימים מיום משלוח ההודעה לרשם החברות.

דוידה לחמן מסר: מתברר שככל הנראה המצב בשוק הוא ששולחים הודעה לרשם החברות בראשון בינואר ומגישים בקשה לכינוס האסיפה הכללית בראשון לפברואר.

דוידה לחמן מסר: ואז הנושים נודע להם שבעצם האסיפה הכללית אכן החליטה לאשר את המיזוג כי הם היו בטוחים שהיא לא תאשר, קרוב מאוד לסוף השבעים יום.

דוידה לחמן מסר: אז אנחנו צריכים לחשוב על זה קצת יותר יצירתי.

דוידה לחמן מסר: דהיינו, או לעשות שבעים יום אם לא נשלחה הודעה קודם, בלה בלה בלה, או למי שקידם ועשה זירוז הליכים – מועד אחר.

רשף חן: בעצם מה שאת אומרת זה בסעיף 323 במקום חלפו 70 יום יהיה כתוב חלפו 30 יום מהיום בו האסיפה הכללית אישרה את המיזוג.

דוידה לחמן מסר: נכון.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה לבחון את זה.

דוידה לחמן מסר: כן.

דוידה לחמן מסר: ובלבד שנשלחה הודעה קודם לאסיפה כללית ולרשם.

רשף חן: מהיום בו נמסרה הודעה לרשם.

רשף חן: ובלבד שנמסרה הודעה לרשם.

מרים אלוני: לא.

מרים אלוני: אבל חייבים, כתוב.

רשף חן: לנושים מתי צריכים למסור הודעה?

קריאה: תוך שלושה ימים מההודעה לרשם.

רשף חן: תוך שלושה ימים מההודעה לרשם, והאישור של האסיפה הכללית?

דוידה לחמן מסר: אין לי לוח אבל יש נתק בין מועד משלוח ההודעה לרשם לבין מועד כינוס האסיפה הכללית וההודעה לנושים.

דוידה לחמן מסר: אם אני אצליח עכשיו לחשוב, וברגע זה אני לא חושבת, יכול להיות לפי המאוחר, לפי המוקדם, אני אעביר למוטי הצעה וגם למוריה, על סיטואציה שבה אם יש סמיכות מועדים כמו שאנחנו חשבנו, בין מועד ההודעה לרשם לבין המועד לכינוס האסיפה הכללית, קבלת ההחלטה ומתן הודעה לנושים, או אז ניתן לכווץ את השבעים ימים האלה.

דוידה לחמן מסר: אבל אני צריכה קצת יותר לשחק, וחבל לי על הזמן שלך כדי לראות את זה.

דוידה לחמן מסר: אבל בעיקרון, יש לנו רצון לקצר.

דוידה לחמן מסר: יש לבנקים רצון לקצר כנושים,

רשף חן: אבל הבנקים הם לא רק נושים.

רשף חן: הם גם מעונינים במיזוגים.

דוידה לחמן מסר: לפי הנושא של החומות הסיניות מי שפועל פה כיועצי השקעות לא אמור לשבת פה.

רשף חן: מה שאני מציע ברמת העיקרון, לחבר את מה שנאמר כאן.

רשף חן: בסעיף 318 צריך להוסיף גם חובה מפורשת לשלוח הודעה לנושים על ההחלטה של האסיפה .

רשף חן: זה לא קיים.

רשף חן: כל אותם אנשים שאנחנו רוצים להקנות להם את הזכות תוך שלושים יום ממועד האסיפה, חייבים לקבל הודעה תוך פרק זמן קצר, תוך שלושה ימים זה יומצא.

רשף חן: הם צריכים לקבל את זה.

רשף חן: ואז אפשר באמת בסעיף 323 לקבוע שתוצאות המיזוג יחולו תוך 30 יום מהחלטת האסיפה הכללית, ובלבד שנשלחה הודעה לנושים- - -

מרים אילני: חייבים לשלוח הודעה.

מרים אילני: לא חייבים "בלבד שנשלחה".

רשף חן: לא.

רשף חן: סליחה.

רשף חן: כי אם לא נשלחה והם יבואו גם אחרי שבעים יום ויגידו, לא ידענו, אז לא יגידו להם מצטערים, עבר המועד.

דוידה לחמן מסר: סליחה.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להסביר משהו, אדוני.

דוידה לחמן מסר: מיזוג - החברה נעלמת, נמחקת מהמרשם.

דוידה לחמן מסר: אין חברה.

דוידה לחמן מסר: זה IRREVERSIBLE.

דוידה לחמן מסר: יש לנו סוף סוף דבר שהוא כמו מוות.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, אני את הבעיה של הנושים אני אפתור אחרת.

דוידה לחמן מסר: אנחנו נבוא ונגיד שהחברה תצטרך להצהיר בפני ה....– היא ממלאה גם היום טופס – היא תצהיר שנשלחו הודעה לנושים המהותיים, אם היא עושה את כל הפרוצדורות לפני מועד קיום האסיפה הכללית, אז אין לי בעיה עם זה.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, לא "ובלבד שנשלחה שבעים יום לפני" – ובלבד שנשלחה נקודה.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, אם החברה לא תמלא בטופס שנשלחה הודעה מהותית לנושים, אני אדישה מתי נשלחת ההודעה.

דוידה לחמן מסר: ההודעה היתה צריכה להישלח לפני מועד כינוס האסיפה הכללית, כדי שגם לנושים יהיה את הזמן.

דוידה לחמן מסר: אם אתה רוצה לכווץ את הכל – אז החברה, דירקטוריון החברה שמחליט לבלוע את החברה השנייה, ודירקטוריון החברה הקולטת, בעיקר, צריכים לבצע פעולות מהירות בתקופה קצרה.

דוידה לחמן מסר: הם צריכים באותו יום תיאורטית להוציא הודעה על כינוס אסיפה כללית, להודיע לנושים, להעמיד לרשותם את הדו"חות הכספיים, להודיע לממונה על ההגבלים העסקיים.

דוידה לחמן מסר: אם הם היו מבצעים את כל הדברים האלה באותו יום, תיאורטית ניתן בתוך 30 יום לגמור את המיזוג.

דוידה לחמן מסר: בגלל ההסתברות שהם יבצעו את זה היא לא גבוהה, אני חושבת שיהיה 45 יום.

דוידה לחמן מסר: אני כבר אומרת לך.

רשף חן: דידי, הנקודה היא שההודעה הראשונה שאת מוסרת להם זה על הצעה.

רשף חן: הם עדיין לא יודעים שההצעה הזאת התקבלה על ידי האסיפות, ולכן אין להם שום סיבה לרוץ לבית משפט.

רשף חן: לכן את חייבת להוסיף הודעה נוספת, מלבד היי, שימו לב אנחנו מתכוונים לעשות את זה, זה הודעה – עשינו, ביצענו.

רשף חן: אנחנו החלטנו.

רשף חן: רק ברגע שמסרת להם את ההודעה הזאת, את חייבת למסור להם את ההודעה הזאת, מהרגע הזה מתחיל לרוץ הזמן שלהם.

רשף חן: והם מסכימים שאם נתת להם קודם ועכשיו הודעת להם נפל הפור,

דידי לחמן מסר: אני לא יכולה שתי הודעות לנושים.

דידי לחמן מסר: זה נורא יקר.

דידי לחמן מסר: אל תעשה את זה.

דידי לחמן מסר: אני צריכה הודעה אחת.

דידי לחמן מסר: תוותר על הזמן תלך על ההחלטה של האסיפה הכללית.

קריאה: ההודעה אחרי האסיפה הכללית יותר חשובה מההודעה ...

רשף חן: נשמע מתקבל על הדעת.

רשף חן: אבל אז הם צריכים להתארגן תוך 30 יום.

דוידה לחמן מסר: זה לא מתקצר מ-70 ל-45.

דוידה לחמן מסר: אני צריכה לחשוב, אני צריכה לשחק.

דוידה לחמן מסר: צריכים לעשות עם זה כל מיני- - -

רשף חן: אנחנו צריכים להחליט אחד משניים.

רשף חן: אפשרות אחת – אנחנו אומרים שאנחנו רוצים הודעה אחת, ואנחנו רוצים לתת להם פרק זמן ארוך, וזה המצב הקיים.

רשף חן: האפשרות השנייה היא להגיד, תראו: אנחנו רוצים ליצור מנגנון של גמישות, שמצד אחד מגן על האינטרס של הבנקים, מצד שני מאפשר לחברה, אם היא מזדרזת, לקצר את התהליך.

רשף חן: אז מה אנחנו אומרים?

רשף חן: אנחנו אומרים, יש לנו השכבה האחרונה בלוח הזמנים שלנו, זה פרק הזמן שבו בנק צריך מרגע שהוא יודע שסופית - -

דוידה לחמן מסר: למה רק בנק?

רשף חן: נושה כלשהו יודע שהתקבלה החלטה בניגוד לאינטרס שלו, לתת לו זמן ללכת לבית משפט.

רשף חן: נורמה כללית במדינת ישראל לעניין הזה זה 30 יום.

רשף חן: וזה טוב.

רשף חן: זה זמן קצר.

דוידה לחמן מסר: בדיוק כך הגענו ל-70.

דוידה לחמן מסר: 21 יום אסיפה כללית, עוד 30 יום –

רשף חן: יפה.

רשף חן: אז עכשיו את צריכה להחליט.

רשף חן: אם את רוצה לקדם את האינטרס של החברה בלי לפגוע בנושים, את חייבת למסור הודעה שנייה.

רשף חן: אפשר, אגב, ללכת על דו קני.

רשף חן: שאפשרות אחת זה 70 יום מהודעה, אבל אם נמסרה הודעה שנייה –

דוידה לחמן מסר: אי אפשר.

דוידה לחמן מסר: אי אפשר.

דוידה לחמן מסר: הרשם לא יכול לבדוק.

קריאה: מישהו בדק כמה התנגדויות של נושים היו למיזוגים?

דוידה לחמן מסר: כן.

דוידה לחמן מסר: יש.

דוידה לחמן מסר: יש התנגדויות.

רשף חן: יש פתרון נוסף.

רשף חן: אתה מצהיר על כל הנושים שלך.

רשף חן: נכון?

קריאה: לא.

רשף חן: לנושים מובטחים.

דוידה לחמן מסר: הם גם צריכים ללכת להתנגד, זה העובדים, בקיצור.

רשף חן: והולכים לבית הדין לעבודה.

רשף חן: הסיכום של הנקודה הזאת – צריך להשאיר את המנגנון הקיים, אפשר לשקול לקצר אותו.

דוידה לחמן מסר: נכון.

דוידה לחמן מסר: לכן אמרתי מ-70 ל-60 אני מוכנה לקצר.

רשף חן: לאן אנחנו מגיעים?

רשף חן: רבותיי, אנחנו בסעיף 320.

רשף חן: מה התיקון בסעיף?

מרים אילני: רגע, עוד לסעיף הקודם, יש כאן הערה של רעות.

מרים אילני: המתמחה שלנו.

מרים אילני: אתה ביקשת להוסיף גם הודעה על אסיפה כללית.

מרים אילני: אז לכן היא מציעה רעיון שההודעה תהיה על האסיפה הכללית עצמה ולא על האישור, ואז יש בה את ההצעה.

מרים אילני: ואז הוא יודע מתי יש אסיפה כללית והוא יברר אם זה התקבל או לא התקבל.

תמי סלע: והם לא יודעים מתי האסיפה הכללית?

מרים אילני: לאו דווקא.

מרים אילני: אבל אם יש לך הודעה על האסיפה הכללית בצירוף ההצעה, אתה כבר יודע מתי האסיפה, תברר מה קרה.

תמי סלע: ההודעה לנושים לא כרוכה בהודעה לרשם?

תמי סלע: הרי הודעה לרשם זה שלושה ימים מ.....

מרים אילני: אז נעשה שהכל יהיה בד בבד.

דוידה לחמן מסר: כדאי שממש נבדוק את זה איך לסדר את זה.

רשף חן: סעיף 320 – מה התיקון המוצע?

תמי סלע: תיקון אחד זה תיקון שכבר עברנו עליו בהרבה סעיפים אחרים.

תמי סלע: במקום להגיד "הנוכחים בהצבעה " אומרים "המחזיקים ברוב זכויות ההצבעה מקרב המשתתפים בהצבעה, למעט הנמנעים".

רשף חן: בסדר.

רשף חן: תיקון טכני.

רשף חן: ואולם ומה זה הסיפא?

מרים אילני: זה הסעיף שדנו בו קודם, סעיף שמדבר על האישור של האסיפה הכללית.

מרים אילני: יש קרים שבהם אדם מחזיק גם בחברה הקולטת וגם בחברת היעד.

מרים אילני: ואז ברור שהאינטרס שלו יהיה לפי האינטרס שלו בשתי החברות: בחברה שהוא מחזיק בה יותר יהיה לו אינטרס הוא יעדיף את האינטרס שלה, זאת אומרת, מאשר את האינטרס של החברה שבה הוא מחזיק פחות.

מרים אילני: לכן, כדי שלא יהיה לו ניגוד עניינים, הסעיף הזה בא ואומר שבעל מניות, שהסעיף הזה קובע רק של עשרים וחמישה אחוזים, כשאדם מחזיק עשרים וחמישה אחוזים באחת מהחברות המתמזגות, אז ההצבעה שלו לא תילקח בחשבון באסיפה הכללית במסגרת האישור.

מרים אילני: באסיפה הכללית של החברה האחרת.

מרים אילני: עכשיו אנחנו באים ומתקנים ובעצם מקלים ואומרים: "ואולם לא יראו אדם כמחזיק בחברה המתמזגת האחרות אם ההחזקה נובעת רק מהחזקת מניות בחברה המתמזגת".

מרים אילני: אנחנו אומרים: אם ההחזקה שלך היא בעקיפין האינטרס שלך לא שונה האינטרס של יתר בעלי המניות באותה חברה.

רשף חן: אם יש לך חמש עשרה פה וחמש עשרה פה, סך הכל שלושים, אז אנחנו לא סופרים לך את זה כשלושים?

מרים אילני: לא.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: לא.

מוריה הופטמן: אם ההחזקה היא כזאת, שאתה מחזיק כאן וכאן, הסעיף חל כפשוטו, אם אני מבינה את מה שרוצים להגיע אליו.

מוריה הופטמן: אם ההחזקה למטה, באחת החברות המתמזגות, נובעת רק מזה שבאמצע יש את החברה המתמזגת האחרת, והיא החברה השולטת והמתמזגת אתה, אז לכן אתה מחזיק ולכן זה לא נתפס כאינטרס שונה.

מוטי ימין: למה לא ללכת כאן על כל יעד.

מרים אילני: זה פשוט שרשור.

מרים אילני: זה המצב.

מוטי ימין: זה נורא מעורפל פה.

מוטי ימין: הניסוח.

מוטי ימין: נותן עבודה לעורכי דין.

רשף חן: לא נוח לי לא להבין במה אני עוסק.

רשף חן: מוכן מישהו להסביר לי את זה בצורה דווקא פשוטה?

אמיר וסרמן: באמצעות תרשים.

אמיר וסרמן: יש לנו שתי חברות.

אמיר וסרמן: חברת יעד וחברה קולט.

אמיר וסרמן: היעד מתמזגת לתוך הקולטת.

אמיר וסרמן: בסיטואציה שהסעיף חל עליה, מתכוון לחול עליה, זה סיטואציה שבה יש החזקה כפולה בשיעור שלמלעלה מעשרים וחמישה אחוז בשתי החברות.

דוידה לחמן מסר: לאיש אחד.

אמיר וסרמן: לא.

אמיר וסרמן: זה יכולה גם קבוצה של אנשים שיש להם החזקה כפולה.

אמיר וסרמן: למשל, חמישה אנשים שמחזיקים כל אחד חמישה אחוז גם כאן וגם כאן.

רשף חן: רגע, זה צריך להיות עד עשרים וחמישה אחוז בכל אחת משתי החברות או מספיק באחת?

אמיר וסרמן: מספיקה שתהיה קבוצת בעלי מניות שתחזיק מעל עשרים וחמישה אחוז כאן, וגם בחברה הקולטת.

אמיר וסרמן: זה מה שהסעיף אומר.

אמיר וסרמן: בסיטואציה כזו יש ניגוד עניינים, אבל בסיטואציה כזו לבעל המניות שמחזיק היום אין אינטרס מליתר בעלי המניות כאן.

אמיר וסרמן: מאשר לשאר בעלי המניות.

אמיר וסרמן: הם באותה סיטואציה, כי החברה שלהם בעצם תספוג את אותה תוצאה של העסקה.

מוריה הופטמן: וההחזקה שלו נובעת מהחזקה באותה חברה.

אמיר וסרמן: ההחזקה שלו היא החזקה בעקיפין גם בחברה למטה, אבל זה לא יוצר לו אינטרס אחר מאשר לבעלי המניות כאן.

אמיר וסרמן: וזאת ההבהרה שרצו להוסיף כאן.

מרים אילני: אחרי שהיו"ר אמר להכניס את זה בתוך ....

מרים אילני: זה עוד יותר ברור.

מרים אילני: התיקון שלך ייכנס לסעיף 320 עכשיו.

רשף חן: עולה שאם אין בעלות מלאה אתה צריך ברגע שיש לך - - -

דוידה לחמן מסר: "ואולם לא יראו אדם כמחזיק בחברה המתמזגת האחרת אם ההחזקה נובעת רק מהחזקת מניות בחברה המתמזגת".

מרים אילני: אבל זה מופיע בתחילת הסעיף.

מרים אילני: זה לא טוב יעד וקולטת, כי זה כל פעם מתחלף.

מרים אילני: זה לא טוב יעד וקולטת.

רשף חן: אני מבין שאף אחד לא רוצה להתנגד, בכל זאת בשביל עצמי אני רוצה להבין.

רשף חן: המצב שאתם מתארים בעצם זה: במצב הסטנדרטי אומרים: אם יש לי עשרים וחמישה אחוז או יותר בחברת היעד לא סופרים את הקול שלי באסיפה של החברה הקונה.

רשף חן: זה בעצם מה שהסעיף הזה אומר.

רשף חן: נכון?

אמיר וסרמן: הוא לא אומר שלא סופרים.

אמיר וסרמן: הוא אומר שבאסיפה ....

רשף חן: רוב בלעדי.

רשף חן: אני צריך להיות מחוץ.

רשף חן: לא סופרים אותי.

דוידה לחמן מסר: זה רק בגלל שאתה מחזיק בה כבר.

רשף חן: בגלל שיש לי אינטרס.

רשף חן: אני בניגוד עניינים.

רשף חן: זה כן.

רשף חן: עכשיו, אתם באים ואומרים: אבל, אנחנו לא נתייחס אליך כאילו יש לך עשרים וחמישה אחוז או יותר, אם ההחזקה נובעת רק מהחזקות מניות בחברה המתמזגת.

דוידה לחמן מסר: לא אחרת, הראשונה.

רשף חן: החברה המתמזגת זה אותה חברה שבה אני אמור להצביע ושוללים ממני.

מרים אילני: נכון.

רשף חן: מה פירוש ההחזקה נובעת רק מהחזקת מניות בה?

אמיר וסרמן: שהאינטרס שלך בעסקה הזאת נובע רק מהחזקה ישירה בחברה, בתרשים שלנו זה החברה העליונה כאן.

מרים אילני: ואין לך חוץ מזה אחזקות בחברת הבת.

אמיר וסרמן: בעצם ,הסיטואציה שחששו ממנה כאן –

רשף חן: רגע רגע .

רשף חן: תישאר אתי רגע.

רשף חן: בסיטואציה שאתם מתייחסים אליה, בחברת היעד עצמה, יש לי מניות בכלל?

קריאה: יכול להיות שכן אבל - - -

רשף חן: אין לי בכלל.

מוריה הופטמן: יש לך רק בשירשור.

מרים אילני: לא, בהנחה שאין לך.

רשף חן: יש לי פחות מעשרים וחמש.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: אומרים, בנוסף לזה, מה יש לי?

מרים אילני: כלום.

מרים אילני: מניות בחברת האם.

רשף חן: מניות בחברת האם של חברת הבת.

רשף חן: בוא נניח שיש לי חמש עשרה אחוז בחברת הבת ועוד חמש עשרה אחוז בחברת האם שלה.

רשף חן: חברת האם הזאת, זה כל חברת אם, או שזה חברת האם שהיא זו שרוכשת את חברת הבת?

מרים אילני: היא זו שרוכשת את חברת הבת.

אמיר וסרמן: אני רוצה להבהיר את זה יותר טוב.

רשף חן: בקיצור, אם חברת האם היא זו שרוכשת את חברת הבת, לא סופרים לי את הבעלות בחברת האם כבעלות בחברת הבת.

אמיר וסרמן: בדיוק.

דוידה לחמן מסר: אבל זה לא מה שכתוב כאן.

דוידה לחמן מסר: "לא יראו אדם כמחזיק בחברה המתמזגת האחרת אם ההחזקה נובעת" – מה זה ההחזקה נובעת "רק מהחזקת מניות"?

מרים אילני: בחברה המתמזגת.

דוידה לחמן מסר: מה זה ההחזקה נובעת?

דוידה לחמן מסר: אם הוא מחזיק רק במניות החברה המתמזגת.

דוידה לחמן מסר: ...

מרים אילני: לא, זה לא אם הוא מחזיק רק במניות.

מרים אילני: ...

רשף חן: אני מבין שאם אני קונה שתי חברות, זאת אומרת, אם המיזוג הוא בין חברה לחברה שהיא עצמה חברת אם וחברת הבת שלה.

רשף חן: כלומר, אני קונה את חברת האם אז אני קונה גם את חברת הבת.

רשף חן: סופרים לי בעצם את המניות במה?

רשף חן: בחברת האם רק.

אמיר וסרמן: זה לא סיטואציה של מיזוג.

אמיר וסרמן: אם אתה רוכש חברה שיש לה חברות בנות זה לא סיטואציה של מיזוג.

אמיר וסרמן: לעומת זאת, זאת במצב שלבעל המניות שמחזיק באם אין החזקה ישירה שעולה מעל עשרים וחמישה אחוז בחברה הבת, אז אין ניגוד עניינים.

אמיר וסרמן: אני חושב שאולי זה ברור גם בלי הניסוח הזה.

אמיר וסרמן: אבל אם עלו שאלות האלה אז אפשר לעשות את ההבהרה.

דוידה לחמן מסר: אבל אני רוצה להודיע שהנוסח לא ברור.

דוידה לחמן מסר: אני מציעה שתסבירו "הנובעת בעקיפין מהחזקות.

דוידה לחמן מסר: ..."

מרים אילני: אנחנו כתבנו את זה.

דוידה לחמן מסר: מה זה החזקה נובעת?

דוידה לחמן מסר: אם את לא מסכימה להגיד "אולם לא יראו אדם כמחזיק בחברה המתמזגת האחרת אם הוא מחזיק במניות בחברה המתמזגת", אם לזה את לא מוכנה, אז מה שכתבת פה לא שולל את מה שאני אמרתי.

רשף חן: אני לא מבין למה זה דרוש בכלל.

רשף חן: אני לא מבין מאיפה בא הרעיון שאם יש לי חמש עשרה אחוז בחברת האם ...

רשף חן: בחברת הבת...

מרים אילני: בגלל ההגדרה של אחזקה, במישרין או בעקיפין, הגדרה לפי ניירות ערך.

דוידה לחמן מסר: החברה המחזיקה.

דוידה לחמן מסר: אנחנו נעשה את זה שיהיה ברור.

דוידה לחמן מסר: שלא יראו אדם כמחזיק בחברה המתמזגת אם החזקתו נובעת רק מ..

מרים אילני: אבל את חוזרת לתחילת הסעיף דידי.

מרים אילני: בתחילת הסעיף השתמשת במונח החברה המתמזגת האחרת.

רשף חן: אבל אם ככה, אז יש פה בכל זאת לקונה.

רשף חן: זה כאן מוגדר רק במצב שבו האחזקה נובעת מהחזקת מניות בחברה המתמזגת.

רשף חן: יכול להיות שההחזקה שלי בעקיפין, באמצעות חברות אחרות.

רשף חן: נניח שאני קונה חברה.

רשף חן: בחברה הזאת יש לי עשרים וארבעה אחוז במניות.

רשף חן: אני בסדר.

רשף חן: יתר המניות מוחזקות על ידי חברה אחרת.

רשף חן: בחברה האחרת, שאני לא קונה אותה, שמה יש לי גם חמישים אחוז מהמניות.

אמיר וסרמן: ההגדרה של החזקה היא מאוד כללית, היא הגדרה שלקוחה מחוק ניירות ערך, והיא תופסת את המצבים שאתה מדבר.

רשף חן: אז אני צריך להיחשב כמי שיש לו עשרים וחמישה אחוז.

מרים אילני: נכון.

רשף חן: אז בעצם הסעיף הזה בסדר.

רשף חן: בקיצור, אומרים שלא יספרו לרעתך את העובדה שאתה בעלים בחברה הקונה.

קריאה: נכון.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: נקודה ברורה.

רשף חן: אני לא יכול לחשוב על ניסוח יותר טוב מזה.

רשף חן: לסעיף הבא.

מוטי ימין: החוק הישראלי יש בו חסר מאוד משמעותי, שהוא לא מתייחס לאפשרות שחברה ישראלית תתמזג עם חברה זרה.

מוטי ימין: ואין בו תהליך שמאפשר את זה.

מוטי ימין: אנחנו בהתאם לסעיף 252 לחוק החברות של דלוואר רוצים להציע מנגנון שיאפשר את זה במספר תנאים: אחד, שהחוקים במדינות שבהם מאוגדות שתי החברות המתמזגות מתירים את המיזוג.

מוטי ימין: שהמיזוג מאושר בכל אחת מהחברות המתמזגות בהתאם לדין שחל עליה, שהמיזוג נכנס לתוקפו במועד המאוחר מבין המועדים שקבועים בדינים השונים, ושהסכם המיזוג שומר על זכות תביעה של מי שהיתה לו זכות ויד בחברת היעד לתבוע את החברה הקולטת במדינת חברת היעד על פי הדין שלה.

מוטי ימין: זאת אומרת, לא זורקים אותו, את הנושה של חברת היעד, לא זורקים אותו למדינה אחרת, אלא שומרים על זכותו לתבוע במדינת היעד של החברה.

דוידה לחמן מסר: איך שומרים על זכותו ?

רשף חן: ויש סעיף כזה, אני מבין, בדלוואר.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להסביר.

דוידה לחמן מסר: בדלוואר הסעיף, אני לא חושבת שחברי יכחיש, מתייחס למיזוג בין מדינות בארצות הברית.

רשף חן: בלבד?

דוידה לחמן מסר: בלבד.

דוידה לחמן מסר: אין התייחסות, לא כתוב OVERSEAS.

דוידה לחמן מסר: כתוב IN ANOTHER STATE.

דוידה לחמן מסר: נכון?

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, שזה STATE.

דוידה לחמן מסר: בדיני חברות האמריקאיים דיני החברות הם לוקליים.

דוידה לחמן מסר: אבל דיני ניירות ערך הם פדרליים, דיני המחאת חיובים הם פדרליים, דיני פשיטת רגל הם פדרליים.

דוידה לחמן מסר: ולכן, מעמדו של נושה על פי ה-UCC או על פי ה-UNIFORM COMMERCIAL CODE פחות או יותר גם כן.

דוידה לחמן מסר: לכן, המצב בין מדינות ארצות הברית אינו דומה בין ישראל לזימבבואה.

רשף חן: זה ברור.

דוידה לחמן מסר: ולא דומה גם בין ישראל לאירופה.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, אנחנו בעקבות הצעתו של חברי, שאנחנו בעקרון לא מתנגדים לרעיון, אנחנו לא יודעים איך לבצע אותו.

דוידה לחמן מסר: יש מקרים, משפטנים ידם קצרה מלמצוא את הפתרונות לכל הבעיות.

מוטי ימין: מה עושים, הרי עושים משהו מלאכותי.

מוטי ימין: לוקחים חברה ישראלית

מרים אילני: חברת בת.

מוטי ימין: מעבירים לתוכה, ואז - - -

דוידה לחמן מסר: מעלימים אותה אחרי כמה זמן.

מוריה הופטמן: אני לא נאלצת כנושה להתמודד בכל העולם.

רשף חן: למה את לא נאלצת?

רשף חן: הרי בחברה ישראלית, שהיא עושה עסקים בזימבבואה, את לא נאלצת להתמודד עם הנושים שלה?

דוידה לחמן מסר: מוטי, תקשיב לי.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להסביר רגע לגופם של דברים.

רשף חן: תעצרו.

רשף חן: שנייה.

רשף חן: אתם דיברתם על העניין הזה?

דוידה לחמן מסר: כן.

דוידה לחמן מסר: דיברנו.

דוידה לחמן מסר: ואמרנו מאתיים פעם.

דוידה לחמן מסר: דיברתי עם מיקי איתן ודיברתי אתו, ודיברתי עם הולנדר ודיברתי עם מתן אלף פעם, ואמרתי כך: אף מדינה עוד לא יצרה דיני מיזוג, אפילו בין הולנד לאמריקה אין דיני מיזוג, בין צרפת לאנגליה אין דיני מיזוג.

דוידה לחמן מסר: הייתי באנגליה לאחרונה, ובררתי את הסוגיות האלה.

דוידה לחמן מסר: והם אומרים שעכשיו, במסגרת השוק המשותף, מזה חמש שנים עובדים על הצעה לדירקטיבה שהבאנו אותה אתנו ולמדנו אותה, שאמורה לפתור את הבעיות באירופה בשוק המשותף- -

רשף חן: רק בתוך אירופה?

דוידה לממן מסר: רק בתוך אירופה.

מרים אילני: גם אז אין מיזוג בינלאומי החוצה.

רשף חן: מוטי, אני מבקש ככה:

רשף חן: אני מבקש שאתה תוודא ותבדוק, האם נכון שהעניין הזה שהוראת החוק בדלוואר חלה רק בין מדינות.

רשף חן: אם היא חלה רק בין מדינות, אני מציע שתרדו מזה.

רשף חן: אם תראה ששם היא חלה ביחס לחברות שהן OVERSEAS,

מרים אילני: סליחה.

מרים אילני: אני רוצה להגיד.

מרים אילני: אני אומרת, שגם נניח שבדלוואר זה חל, שם אין זכות לאנשים להתנגד.

מרים אילני: כל ההליך שם שונה.

רשף חן: תנו לי שנייה לסיים.

רשף חן: אם זה חל רק בין מדינות ירדנו מזה, כי זה ברור שזה לא אותה סיטואציה.

רשף חן: אם זה חל OVERSEAS, אז אני מבקש, דידי, שאתם תקיימו אתם פגישה, תראו אם אתם מצליחים להגיע לאיזו שהיא הבנה בעניין הזה.

רשף חן: ואז אנחנו נקבע ישיבה.

רשף חן: כי זה נושא הרבה יותר כבד מאשר נושא שאנחנו ככה מגיעים אליו על סדר היום במסגרת המסלול הרגיל.

רשף חן: ואז, או שתגיעו להסכמה או שלא תגיעו להסכמה, ואז נקיים את הדיון.

רשף חן: אני לא רוצה לעסוק בזה עכשיו.

רשף חן: אני לא מסכים.

רשף חן: כמי שקובע את סדר היום, אני לא מסכים לבזבז על זה זמן.

רשף חן: לנושא הבא.

עומרי ידלין: אפשר הערה כללית?

עומרי ידלין: נדמה לי שאין מחלוקת, נדמה לי שאת מסכימה שמיזוג לא צריכה להיות אתו בעיה.

דוידה לחמן מסר: זה הדרך שבה מייצרים בין היתר מיזוג בינלאומי.

עומרי ידלין: זה דבר שנעשה בפרקטיקה באופן די שגרתי.

דוידה לחמן מסר: אני מציעה שנדון בזה בשאלה, אם אני יודעת שאני יכולה, אני בעד פשרה.

דוידה לחמן מסר: אם אני אשכנע את חברי שהפתרון שנמצא על ידי מיזוג הופכי פותח לו את הבעיה ומונע מאתנו את הבעיה של התלבטות במשפט הבינלאומי הפרטי, וצריך יהיה לעכב על המיזוג ההופכי באיזו שהיא צורה, למען הסר ספק באיזה שהוא ניסוח, ייתכן שזה יהיה חלק מהפתרון.

דוידה לחמן מסר: אתה מבין מה שאני אומרת?

עומרי ידלין: יכול להיות.

עומרי ידלין: אני חושב שהעניין של המיזוג ההופכי לא בהכרח שייך לעניין הזה.

רשף חן: עומרי, עומרי, אני מבקש רגע לעצור.

רשף חן: נראה לי שזה לא יועיל שאנחנו נעשה את הישיבה הזאת כאן.

רשף חן: הנושא הזה עוד לא בשל ביניכם.

רשף חן: תבשלו אותו, נביא את זה לכאן.

רשף חן: אנחנו בהצעות רכש.

דוידה לחמן מסר: אנחנו נעשה ישיבה פה או באוניברסיטה, או אצלכם או אצלם.

רשף חן: סגרנו את הנושא.

רשף חן: התווינו את המסלול.

רשף חן: אגב, אם אתם תרצו לנסות לפתור את הבעיה זה גם טוב.

רשף חן: רבותיי, הצעות רכש.

רשף חן: סעיף 328.

רשף חן: מה ההצעה?

רשף חן: מי מציג את 328, מרים?

מרים אילני: הצעת רכש מיוחדת.

רשף חן: אני רואה רכישה של דבוקת שליטה.

מרים אילני: הפרק הוא הצעת רכש מיוחדת.

דוידה לחמן מסר: זה נורא מסובך, ואנחנו מציעים כמה תיקונים קטנים.

דוידה לחמן מסר: רציתי רק לשאול, ואל תכעס על השאלה שלי.

דוידה לחמן מסר: אפשר לעשות סיפור של ארבע שעות ואפשר לגמור אותו תוך זמן קצר אם אין מתנגדים לדבר הזה.

דוידה לחמן מסר: אני פשוט צריכה לדעת אם יש מתנגדים לסעיף.

רשף חן: טוב.

רשף חן: יש מתנגדים לסעיף הזה?

רשף חן: בואי נתחיל במצגת הקצרה.

רשף חן: מה המצגת הקצרה על זה.

דוידה לחמן מסר: המצגת הקצרה אומרת ככה: אנחנו רוצים לשנות את החוק הקיים, כך שבעוד שהמגבלה היום אומרת שיש חובה על הצעת רכש מיוחדת - - -

רשף חן: רגע, רגע, סטופ.

רשף חן: תתחילי מההתחלה.

רשף חן: על מה אנחנו מדברים, מה הנושא, מה הבעיה, מה הפתרון הקיים ומה אתם רוצים לשנות.

רשף חן: הצגה קצרה שאני גם אבין על מה את מדברת.

דוידה לחמן מסר: חוק החברות החדש מסדיר הצעת רכש מיוחדת.

דוידה לחמן מסר: ומסדיר אותה על ידי כך שכשאדם רוצה לעבור איזה שהוא.

דוידה לחמן מסר: ....

דוידה לחמן מסר: סכמטיים, שמאחוריהם יש איזה שהוא רציונל, של עשרים וחמש וארבעים וחמש, הוא צריך לעשות הצעת רכש לכלל בעלי המניות של החברה, בהנחה שאין בעל שליטה אחר בחברה, או אין בעל מניות גדול ממנו באותו ... בגדול.

דוידה לחמן מסר: אז למה?

דוידה לחמן מסר: לעומת זאת, אם אני מחזיקה חמישים ואחד אחוז בחברה, וכל היתר מפוזרים בציבור, אפילו שתעשה הצעת רכש ותקנה את כל המניות מהציבור, אתה לא תהפוך להיות בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: מתי ייעצר הסיפור הזה?

דוידה לחמן מסר: מי יעצור?

דוידה לחמן מסר: עשרה אחוז בבורסה בעל שליטה, אחת עשרה אחוז בעל שליטה, חמש עשרה אחוז בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: מתי כל המשחק הזה ייעצר?

דוידה לחמן מסר: הוא ייעצר בעשרים וחמש.

דוידה לחמן מסר: ב-24.99 בשלב הראשון.

דוידה לחמן מסר: כי באים ואומרים: מי שמחזיק עשרים וחמש הוא כבר משהו.

דוידה לחמן מסר: ואז, כשאתה רוצה לעלות מעל 24.99 לעשרים וחמש, חוק החברות אומר שאתה חייב להציע הצעה לכלל בעלי המניות.

דוידה לחמן מסר: לא לכל הכמות שבידיהם, אלא לכמות שאתה רוצה לרכוש, מופנית לכלל בעלי המניות.

דוידה לחמן מסר: יש קצת סכמטיות ברוביקון- - -

רשף חן: רק מאלה שנענים אני חייב לקנות מהם באופן יחסי ....

דוידה לחמן מסר: נכון.

דוידה לחמן מסר: ויש כל מיני דברים.

דוידה לחמן מסר: וזה כן, טוב ויפה, וזה מגלם דילמת אסיר מסוימת.

דוידה לחמן מסר: דילמת האסיר אומרת ככה: מאחד ומרבית המניות מפוזרות בשוק, ולבעלי המניות - - -

רשף חן: בדילמת האסיר האסיר תמיד נדפק.

חגי טיומקין: בגלל זה הוא בדילמה.

רשף חן: זה בא להראות שזה לא עובד.

דוידה לחמן מסר: לא, אז יש כל מיני מצבים שמנסים לעשות את זה שזה עובד יותר, אפשר להתווכח אתנו, אבל בעיקרון אנחנו חושבים שהמודל שלנו הוא נפלא.

דוידה לחמן מסר: והמודל אומר כך: ההצעה מופנית לכלל בעלי המניות.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, מה דילמת האסיר?

דוידה לחמן מסר: בעלי המניות המפוזרים לא יודעים מה יגידו אחרים.

דוידה לחמן מסר: הם לא רוצים למכור את המניות שלהם במחיר הזה.

דוידה לחמן מסר: המחיר הזה מגוחך בכלל.

דוידה לחמן מסר: אבל אם הם לא ימכרו, והצעת הרכש למשל היא לארבעים אחוז, או לחמישים אחוז, הם יאבדו כבר את הפוטנציאל, את פרמיית השליטה המפוזרת שיש להם.

דוידה לחמן מסר: והם יהפכו להיות מיעוט בחברה לא רלבנטית, של ארבעים ותשע לחמישים ואחד.

דוידה לחמן מסר: סתם דוגמה.

דוידה לחמן מסר: תכף נגיע לארבעים וחמש.

דוידה לחמן מסר: כך פתרנו את דילמת האסיר, על ידי כך שאפשרנו לך, א.

דוידה לחמן מסר: הרוכש יעשה עדיין פרי פסו.

דוידה לחמן מסר: הוא לא ימכור את הכסף.

דוידה לחמן מסר: אין פה בלגן בעסק הזה.

דוידה לחמן מסר: הדבר היחידי, שנתנו לך את האפשרות להגיד מה אתה חושב על המחיר שכתוצאה ממנו תאבד את פרמיית השליטה שלך.

דוידה לחמן מסר: שאלה יחידה, מה הרוביקון הבא.

דוידה לחמן מסר: בהתחלה חשבנו שהרוביקון הבא צריך להיות חמישים .

דוידה לחמן מסר: אבל אם אמרנו שההצעה צריכה להיות מינימום חמישה אחוז, אז הלכנו אחורנית ואמרנו ארבעים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: ואמרנו, אדם לא יעבור את הארבעים וחמישה אחוז אלא אם כן הוא יעשה הצעת רכש, ובלבד שבאותו מועד אין בחברה אדם אחר שמחזיק מחצית או יותר מהמניות.

מרים אילני: לכאורה הוא לא יכול להעביר את זה באופן פרטי בגלל שאין אדם אחר שמחזיק חמישים אחוז.

מרים אילני: אתה מבין?

דוידה לחמן מסר: נגיד אתה מחזיק ארבעים ושמונה אחוז, ואתה רוצה למכור את המניות שלך לגורם אחר, אז יש לך איזו שהיא בעיה, כל מה שהסעיף הזה עכשיו מנסה לבוא ולהגיד, שאם אמרנו והסכמנו שהרוביקון הרלבנטי הוא ארבעים וחמש, אז באותה עת לא צריך שיהיה אדם אחר שיחזיק גם הוא בארבעים וחמש.

דוידה לחמן מסר: אם הוא מחזיק בארבעים ושמונה, אז הוא גדול ממך, ואתה לא צריך לבצע הצעת רכש מיוחדת.

דוידה לחמן מסר: או.קיי?

דוידה לחמן מסר: זה מקל.

דוידה לחמן מסר: זה סעיף מקל במרבית הסיטואציות,

מרים אילני: בכל הסיטואציות.

דוידה לחמן מסר: כי הוא אומר שבכל המצבים שאין שליטה באמת של חמישים אחוז יכולים להתפתח מאבקי שליטה יפים בלי הצעות רכש.

דוידה לחמן מסר: זה בעצם מה שזה אומר.

דוידה לחמן מסר: זה מקל.

תמי סלע: עכשיו אני רק לא מבינה.

תמי סלע: ...

דוידה לחמן מסר: תראי, אנחנו לא מבינים אף פעם, כי בשבילי את נושה.

דוידה לחמן מסר: ולכן ישר כשאת אומרת זה בסדר, אני שואלת מה טוב פה לנושים?

דוידה לחמן מסר: את בשבילי נציגת הנושים בישיבה הזאת.

דוידה לחמן מסר: וזה מה שחשוב לי.

תמי סלע: אני פשוט לא הבנתי למה צריך את 2 ו-3 ב-ב' כי זה סיטואציות שממילא א/ לא חל עליהן.

רשף חן: רגע, קודם כל מקובל על כולם שזה לא למעלה ממחצית אלא למעלה מ-45%.

רשף חן: את זה עברנו.

דוידה לחמן מסר: רגע, ב' הוא לא חדש קודם כל.

דוידה לחמן מסר: ב' בא להבהיר מספר שאלות שהתעוררו כתוצאה מהניסוח הלא כל כך מדויק שעשינו לטענת המעירים.

רשף חן: מבלי לפגוע בזכויות - - -

דוידה לחמן מסר: נכון.

דוידה לחמן מסר: אנחנו חושבים שזה בא רק להבהיר.

דוידה לחמן מסר: אנחנו אומרים לפרוטוקול: לפי דעתנו הסעיפים הללו באים להבהיר את המצב המשפטי הקיים על מנת שיימנעו הידיינויות מיותרות ונחתוך בפרנסה של עורכי הדין.

רשף חן: רכישה של מניות זוהי הצעה פרטית.

חגי טיומקין: זה נראה לי מיותר לגמרי.

חגי טיומקין: אפשר פשוט להוסיף פה "עובר לרכישה".

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: אני אסביר את זה.

דוידה לחמן מסר: רכישה פרטית, דבוקת שליטה מבעל אדם פרטי שמה שמרים אמרה.

דוידה לחמן מסר: אני מחזיקה עשרים וחמישה אחוז, ואני מוכרת את העשרים וחמישה אחוז שלי לפלוני.

דוידה לחמן מסר: לא מצריכה הצעת רכש.

רשף חן: למה?

דוידה לחמן מסר: כי זה נכס.

דוידה לחמן מסר: צריך להבחין בין קניין הציבור לקניין שלי.

דוידה לחמן מסר: והסעיף בה ומאזן בין שני הקניינים.

רשף חן: מה זאת אומרת?

רשף חן: מה זה משנה איפה אני מבצע את העסקה?

דוידה לחמן מסר: יפה.

דוידה לחמן מסר: כאשר אתה קונה בבורסה - -

רשף חן: כל המניות רשומות למסחר בבורסה.

דוידה לחמן מסר: רגע, פה זה מסובך טיפה, אבל זה הדין הקיים, כמו שאמרתי לך, ואני אסביר גם למה.

דוידה לחמן מסר: וועדת ברק שעיצבה את החוק החברות, לא חשבה כמו שלמשל הדין באנגליה, ה-CITY CODE, שכל מכירה של שלושים אחוז, בין פרטית ובין ציבורית, מחייבת הצעת רכש.

דוידה לחמן מסר: לא כך.

רשף חן: כל מעבר מעבר לשלושים אחוז.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: לא.לא.

דוידה לחמן מסר: כל מכירה.

רשף חן: מכירה בדבוקה של שלושים אחוז?

דוידה לחמן מסר: כן.

רשף חן: זה לא רוביקון.

דוידה לחמן מסר: לא רוביקון.

דוידה לחמן מסר: אם אני מחזיקה שלושים אחוז מניות והמאה אחוז נסחרות בבורסה, ואני רוצה את השלושים אחוז שלי, החבילה שלי למכור למרים, אני רשאית לעשות זאת.

דוידה לחמן מסר: למה?

דוידה לחמן מסר: כי גם השליטה שלי היא נכס, ואני רשאית לעשות בקנייני ככל שאחפוץ אם אין בו כדי לפגוע בבעלי מניות אחרים.

רשף חן: זה לא שאלה כמה אני מוכר.

רשף חן: זה שאלה באיזה מצב אני מגיע כתוצאה מהקנייה.

רשף חן: אני בב(1).

רשף חן: אני מנסה להבין מה ההבדל בין מצב שבו היה לי עשרים ועכשיו יש לי שלושים כתוצאה מזה שקניתי עשרה אחוז בבורסה, בלי הצעת רכש, לבין מצב שהיה לי עשרים ועכשיו יש לי שלושים כתוצאה מזה שפגשתי את החבר ש- - -

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: זה הנפקה.

מרים אילני: לא.

מרים אילני: זה גם צריך אישור של האסיפה הכללית.

דוידה לחמן מסר: קודם כל זה כסף לחברה - -

רשף חן: מה זה הצעה פרטית?

מרים אילני: מה שדיברנו קודם.

דוידה לחמן מסר: הצעה פרטית זה כסף שדיברנו קודם, שהחברה מוכרת מהסטוק של המניות שלה,

רשף חן: זו הצעה פרטית?

דוידה לחמן מסר: זה הצעה פרטית.

רשף חן: זה לא קנייה מחוץ לבורסה?

דוידה לחמן מסר: לא.

דוידה לחמן מסר: זה מחוץ לבורסה אבל זה החברה מוכרת.

רשף חן: איך קוראים למצב שבו אני פשוט קונה מניות מחוץ לבורסה?

רשף חן: זה לא זה.

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

מוטי ימין: אם החברה העניקה לי את השליטה זה בסדר.

מרים אילני: אבל למה זה בסדר?

מרים אילני: כי במקום אחר קבענו שזה אישור האסיפה הכללית.

מרים אילני: זה הסעיף הקודם שקבענו.

מרים אילני: צריך אישור אסיפה כללית כשזה עובר לבעל שליטה.

מרים אילני: אז בעלי המניות מאשרים את זה.

רשף חן: ואם אני לא בעל שליטה?

מרים אילני: אם אתה לא בעל שליטה הסעיף הזה לא חל.

מרים אילני: הסעיף הזה חל רק כאשר אתה עולה את העשרים וחמש ואת הארבעים וחמש.

מרים אילני: יש אישורים אחרים.

רשף חן: כלומר, יש לי סדרים יותר חמורים אפילו.

רשף חן: אחד הבנתי.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: שתיים.

מרים אילני: בעלי המניות הם אלה שמאשרים את ההצעה הפרטית, והם יודעים בדיוק מה - - -

דוידה לחמן מסר: אני עונה לך על הקטע הזה.

מוטי ימין: לא נותנים לי הזדמנות לקנות גם.

דוידה לחמן מסר: מוטי, תקשיב שניה.

דוידה לחמן מסר: היא עונה.

דוידה לחמן מסר: אומרים ככה: זכותו של הדירקטוריון לגייס כסף לחברה.

דוידה לחמן מסר: אם כתוצאה מגיוס הכסף לחברה הוא הופך את מוטי ארד לבעל שליטה זה צריך אסיפה כללית.

דוידה לחמן מסר: למה?

דוידה לחמן מסר: כי אז שואלים את בעלי המניות האם - - -השליטה מגולמת במחיר?

מוטי ימין: אבל אז, יש החלטת בעלי מניות, אני....

מוטי ימין: בבורסה, ולא נותנים לי הזדמנות גם כן ....

אמיר וסרמן: המצב שההוראות האלו באו להסדיר, ודרך אגב גם לדעתנו זה הסדר יפה מאוד, הנחת היסוד היא שכשיש בחברה החזקות מפוזרות, ואין בה בעל שליטה מעל למדרגות מסוימות, ההחזקה של כל בעל מניות שווה יותר.

אמיר וסרמן: הקושי הוא במעבר מחברה שאין בה שליטה, כפי שהיא מוגדרת כאן, לחברה שבה יש שליטה.

אמיר וסרמן: ההנחה היא שהאדם שישלוט בחברה יוכל לכוון את הפעילות שלה, יוכל לעשות גם עסקאות אתה.

קריאה: שליטה שווה כסף.

מוטי וסרמן: בדיוק.

מוטי וסרמן: יהנה ממנה יותר מאשר בעלי המניות בציבור.

מוטי וסרמן: ולכן הרצון להסדיר את המעבר הזה מסיטואציה של היעדר שליטה לסיטואציה של שליטה.

מוטי וסרמן: עכשיו, שליטה זה דבר מורכב, יש לו כל מיני דרגות.

מוטי וסרמן: כאן ניסו לקבוע שני מבחנים כמותיים.

מוטי וסרמן: אמרו, מדרג השליטה הראשון שנתייחס אליו הוא עשרים וחמישה אחוז, במועד הזה אנחנו נקבע הוראות, ומדרג השליטה השני שנתייחס אליו זה ארבעים וחמישה אחוז.

רשף חן: שנייה.

רשף חן: ב(א) אין אדם אחר עם עשרים וחמישה אחוז.

רשף חן: צריך אדם אחר עם ארבעים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: לא.

אמיר וסרמן: יש שני רוביקונים.

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: ברור.

רשף חן: נמשיך.

אמיר וסרמן: הרעיון היה שיתנו לכל בעלי המניות אפשרות להשתתף במעבר הזה, כי הם בעצם מפסידים מערך המניות שלהם במצב שבו אדם אחר הופך להיות בעל שליטה.

רשף חן: והם לא נהנים מהפרמיה שמשולמת עבור השליטה.

רשף חן: אז אומרים, תן להם את ההזדמנות ליהנות מהפרמיה.

אמיר וסרמן: נקבע הסדר מיוחד של הצעת רכש מיוחדת, שדידי הסבירה אותו קודם, שבאמת נועד למנוע מצב שבו בעל מניות- - -

דוידה לחמן מסר: אתה צריך להבהיר על מה הוא לא חל.

רשף חן: עכשיו חוזרים לעניין של ההצעה הפרטית.

רשף חן: אני באמת חוזר עכשיו לשאלה שלי, מה ההבדל בין הצעה פרטית ....

אמיר וסרמן: שאלה יפה.

דוידה לחמן מסר: אבל אנחנו לא מתעסקים בזה.

רשף חן: למה לא?

דוידה לחמן מסר: הצעה פרטית זה אומר שהחברה מוכרת למישהו מניות.

דוידה לחמן מסר: הכסף נכנס לחברה.

דוידה לחמן מסר: זה לא שבעלי מניות מעבירים כסף מחליפים כסף במניות.

רשף חן: ולכן, אם היתה פרמיה הם ייהנו מהפרמיה.

אמיר וסרמן: החריג של הצעה פרטית נקבע משתי סיבות.

אמיר וסרמן: הראשונה היא שבאמת התמורה עוברת לחברה, וזה מנוגד למצב שבו אתה אוסף מניות רק מבעלי מניות מסוימים והיתר לא נהנים.

אמיר וסרמן: אבל יש סיבה נוספת שנגיע אליה אחר כך.

אמיר וסרמן: סיבה נוספת היא שלהצעה פרטית מתכנסת אסיפה כללית, מגיעה אליה אינפורמציה שעומדים לחצות את העשרים וחמש או ארבעים וחמש, ואין בעיים תיאום, שזאת הבעיה ...

רשף חן: ובהצעה הפרטית המצב הוא שאלף, יש לכל בעלי מניות האפשרות לחסום את עצם המכירה, וב' אם המכירה מתבצעת הם נהנים מהפרמיה.

רשף חן: ....

דוידה לחמן מסר: בדיוק.

רשף חן: הבנתי.

רשף חן: שתיים.

רשף חן: שלוש.

אמיר וסרמן: שתיים שלוש נועדו להבהיר דבר שגם לדעתנו ברור גם בדברי ההסבר וגם מהחוק כפי שהוא מנוסח.

אמיר וסרמן: אמרנו שהסיטואציה שהחוק בא להסדיר היא סיטואציה של יצירת שליטה לראשונה.

אמיר וסרמן: עלייה לראשונה מעל עשרים וחמישה אחוז או ארבעים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: ברור שאם אדם מחזיק בשבעים אחוז, ומוכר את זה לאדם אחר בין אם מלכתחילה הם היו בעלי מניות - - -

דוידה לחמן מסר: וחברה שיש בה עשרים וחמש.

דוידה לחמן מסר: זו ההבהרה.

דוידה לחמן מסר: עכשיו אני רוצה להגיד לך שתדע: הנקודה היא, שבחברה ציבורית אתה לא מתאהב בבלונדיניות של בעל בשליטה או בזהות של בעל השליטה, סליחה.

דוידה לחמן מסר: אין רלבנטיות לזהות.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, אם יש בחברה מצב שאדם מחזיק שלושים, הוא את השלושים אחוז מניות יכול למכור למי שהוא רוצה.

דוידה לחמן מסר: האיזון בין זכות הקניין של היחיד לבין זכות הרוב מתבצעת רק כשהוא נוטל מהם משהו.

דוידה לחמן מסר: לכן סעיף 2 בא לבוא ולהבהיר את זה.

דוידה לחמן מסר: רכישה מבעל דבוקת שליטה אשר כתוצאה ממנה יהפוך אדם אחר לבעל דבוקת שליטה פטורה.

רשף חן: גם אם כתוצאה מזה הם שניהם יהיו בעלי שליטה, זה לא משנה.

אמיר וסרמן: זה בעצם אחד מוכר לשני.

רשף חן: הוא יכול גם שיהיה לו שבעים אחוז, והוא מוכר שלושים אחוז.

רשף חן: ואז לאחד יש ארבעים ולאחר יש שלושים, אבל עדיין לא השתנה מצבי -- -

אמיר וסרמן: במצב כזה בכלל אין בעיה.

אמיר וסרמן: הוא מפרק את השליטה שלו.

רשף חן: עדיין מצבי לא השתנה.

רשף חן: אני היה לי שלושים אחוז מיעוט לעומת שבעים בעלי ...

רשף חן: זה נשאר המצב.

תמי סלע: זה אותו דבר על ארבעים וחמישה אחוז.

תמי סלע: אם מי שהיה לו הוא זה שמוכר למישהו אחר ובכך הוא...

תמי סלע: ארבעים וחמישה אחוז, אז .....

דוידה לחמן מסר: אני מחזיקה שלושים וחמישה אחוז ואתה מחזיק עשרים אחוז.

דוידה לחמן מסר: אני מוכרת לך חמישה אחוז, ועכשיו יש בחברה שניים שמחזיקים עשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: זה גם נכנס לסעיף.

אמיר וסרמן: כן.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, כל יצירת דבוקות שליטה נוספות בחברה שיש בה דבוקות שליטה - - -

רשף חן: בעצם מה השתנה?

רשף חן: יחד גם קודם היה לנו מעל חמישים אחוז.

תמי סלע: לא.

תמי סלע: קודם היה אחד מעל עשרים וחמישה אחוזים.

רשף חן: הנקודה שמבחינת שווי המניות האחרות, לא השתנה כלום.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: הנקודה ברורה.

רשף חן: הלאה.

דוידה לחמן מסר: רגע, יש לנו פה בעיה.

רשף חן: מה הבעיה?

אמיר וסרמן: זה הערה שלנו בעקבות פסק דין שנתקבל בערך לפני חודש וחצי.

אמיר וסרמן: זה מקרה מעניין, אני חושב שרוב האנשים לא מכירים אותו אז אני אסביר.

אמיר וסרמן: משרד המשפטים שותף לעמדה שלנו, ואנחנו צריכים ללבן איך לפתור את זה.

אמיר וסרמן: אירע המקרה בחברת פויכטוונגר תעשיות, זה היה בערך לפני שנתיים.

אמיר וסרמן: הוגשה תובענה ייצוגית שהיועץ המשפטי הצטרף אליה, ובית המשפט דחה את העמדה של היועץ המשפטי.

אמיר וסרמן: מה קרה באותו מקרה.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, לא עשרים וחמש.

אמיר וסרמן: לא עשרים וחמש.

אמיר וסרמן: עדיין לכאורה אין שום קשר לסעיף הזה.

אמיר וסרמן: עכשיו, הצעות פרטיות הרבה פעמים נותנים לך מניות, והמימוש נעשה לאורך תקופה, בהנחה שאתה תמשיך להיות עובד החברה, תקופת VESTING זה נקרא, לפעמים אתה מקבל רק את המניות רק אחרי שנתיים ולפעמים אחרי שלוש.

אמיר וסרמן: זאת אומרת, עוברת תקופה.

אמיר וסרמן: מה הבעיה?

אמיר וסרמן: האסיפה, כשנתנה לו את האישור של ההצעה הפרטית, לא ידעה שהוא עומד לעבור סף של עשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: את כל מה שהסברנו למוטי שבאסיפה שקשה לשחזר.

דוידה לחמן מסר: יש מנגנונים בתוך החברות שבולמים ...

דוידה לחמן מסר: הוא הערים עליהם.

דוידה לחמן מסר: פעם אחת כאשר הוא עשה את ההצעה הפרטית הוא לא הודיע שבכוונתו לרכוש מניות ולעבור את העשרים וחמישה אחוז, והוא למרות זאת מימש הקצאה שהיתה אמורה להביא אותו לעשרים ושלוש, למרות שהיא הביאה אותו לעשרים ושש.

רשף חן: אני מבין שההקצאה הזאת שאושרה לו לא היתה מיידית.

מרים אילני: הם אמרו תוך שישים יום.

אמיר וסרמן: בית המשפט היה לו ניתוח די פורמליסטי.

אמיר וסרמן: הוא אמר, החריג כאן אומר, הוראות סעיף קטן א – לא תחול על רכישה של מניות בהצעה הפרטית.

אמיר וסרמן: הוא אמר, היתה הצעה פרטית.

אמיר וסרמן: לא מעניין אותי מה האסיפה חשבה שם, לא מעניין אותי מה הם ידעו.

אמיר וסרמן: הוא אמר, אתם רוצים לשנות את זה, תתקנו את החוק.

אמיר וסרמן: וזה מה שאנחנו מנסים לעשות.

עומרי ידלין: תסבירי לי משהו.

עומרי ידלין: הוא הגיע לאחר ההצעה הפרטית הזאת, הוא אמנם לא מימש.

עומרי ידלין: אבל היתה לו אופציה.

עומרי ידלין: למה זה לא נספר באופן כזה, שכשהוא הגיע לעשרים וחמישה אחוז אז אמרו זה הצעת רכש מיוחדת?

עומרי ידלין: על סמך ההצעה בית המשפט צודק, שזה היה הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: מכל הדברים, מה לא אמרנו.

דוידה לחמן מסר: אמרנו הכל.

דוידה לחמן מסר: בית המשפט אמר, לא מעניין אותי.

דוידה לחמן מסר: לתמי יש פתרון פשוט.

רשף חן: שנייה.

רשף חן: אני רוצה להבין משהו.

רשף חן: בסעיף הקיים, כשאני בא לספור האם אני עכשיו נופל בגדר הסעיף או לא נופל בגדר הסעיף, האם אופציות לרכישת מניות נספרות כנגדי?

אמיר וסרמן: בעיקרון הסעיף מדבר על החזקה בזכויות הצבעה.

אמיר וסרמן: זאת אומרת, ברגע שאדם מממש אופציות או אג"ח להמרה - - -

רשף חן: אני אספר את הסיפור.

רשף חן: אני יש לי עשרים אחוז מניות, יש לי עוד ארבעה אחוז אופציות למניות, ועכשיו אני רוצה לקנות שני אחוז.

רשף חן: אני נופל בסעיף או לא נופל בסעיף?

קריאה: לא נופל.

רשף חן: זה התקלה?

קריאה: לא.

אמיר וסרמן: הסיטואציה שאתה אמרת היא עדיין לא התקלה.

רשף חן: התקלה, מה שצריך לעשות פה זה להרחיב.

רשף חן: כמו שכתבנו בכל הסעיפים האחרים, שזכות עתידית למניות אם הזכות היא בידיי, תיחשב כאילו יש לי אותה.

אמיר וסרמן: לא.

אמיר וסרמן: יש סיבה שהסעיף לא עושה את זה.

אמיר וסרמן: הסעיף מדבר על זכויות הצבעה כי הוא רוצה לבחון שליטה דה פקטו בחברה.

אמיר וסרמן: זאת אומרת, יכול להיות שיש לך כמות מאוד גדולה של אופציות - - -

דוידה לחמן מסר: אתה לא תממש אותן.

אמיר וסרמן: ...

אמיר וסרמן: של אופציות, ועדיין זה לא נותן לך שליטה.

אמיר וסרמן: יכול להיות שאתה מחזיק אפס אחוז.

רשף חן: סליחה.

רשף חן: אני מנקודת מבט של סוחר, אומר לכם שאתם טועים.

רשף חן: לא, סליחה, יגידו לי בדיוק מה שבית המשפט אמר.

דוידה לחמן מסר: אז תתקן את זה עכשיו.

רשף חן: זוהי זכות שכשקניתי אותה זה לא היתה .

דוידה לחמן מסר: רגע, שנייה.

דוידה לחמן מסר: אני לא רוצה להתערב.

רשף חן: דידי, שנייה.

רשף חן: אני רוצה להציע לך את התזה, אחרי זה תגידי מה את חושבת עליה.

רשף חן: הלא כל הבסיס הרעיוני כאן הוא לאפשר לאנשים ליהנות מהפרמיה.

רשף חן: אני מבטיח לכם באחריות, שבסיפור שאני סיפרתי לכם, על השני אחוז האלה, יש את פרמיית השליטה.

רשף חן: יש.

רשף חן: אני יכול אחרי זה לוותר על הנכס שהיה לי.

רשף חן: אבל ברגע שיש לי את האופציה הזאת של ארבעה אחוז, ואני בא עכשיו לקנות את השני אחוז הנוספים, אני אשלם על השני אחוז הנוספים האלה מחיר יותר גבוה משני אחוז, כי אני יודע שאני עובר את העשרים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: לא.

אמיר וסרמן: אתה לא עובר.

אמיר וסרמן: זאת הטעות.

אמיר וסרמן: אדם מחזיק עשרים אחוז, ויש לו עוד אופציות שהוא צריך לממש אותן להגיע לארבעה אחוז, והוא רוכש עוד שני אחוזים.

אמיר וסרמן: זה עדיין לא מעביר אות ואת הסף.

אמיר וסרמן: למה?

אמיר וסרמן: כי ברגע שהוא יממש את הארבעה אחוזים האחרים, יגידו לו, אתה עברת כאן עבירה על חוק החברות, היית צריך לעשות הצעת רכש מיוחדת.

רשף חן: אבל הוא כבר קנה את זה.

אמיר וסרמן: הוא קנה ניירות ערך להמרה.

רשף חן: אתם אומרים לי שאתם מעדיפים את הפתרון הבלתי אפשרי על מה שנראה לי הרבה יותר.

דוידה לחמן מסר: כי הן לא מקנות זכויות הצבעה.

דוידה לחמן מסר: אני מסבירה.

דוידה לחמן מסר: הסעיף הזה - - -

רשף חן: הן יקנו זכויות הצבעה.

רשף חן: אז למה בסעיפים האחרים ובכל מקום אנחנו כתבנו.

רשף חן: ...

תמי סלע: כי פה מדובר בשאלתה שליטה.

מרים אילני: וגם כן זכויות הצבעה.

רשף חן: בסעיף האחרון שעסקנו בו.

רשף חן: "לעניין החזקה לפי ...

רשף חן: יראו ניירות ערך ניתנים להמרה למימוש למניות שאותם אדם מחזיק ושהונפקו לו על פי הצעה פרטית כאילו מומשו.

רשף חן: " למה שם זה טוב ופה לא?

אמיר וסרמן: אמת המידה לבחון שליטה זה החזקה בזכויות הצבעה.

אמיר וסרמן: אם אתה מחזיק, אתה יכול לבחור את הדירקטוריון.

דוידה לחמן מסר: אם אתה מחזיק בחמישים ואחת אחוז אופציות אין לך שליטה בחברה.

רשף חן: אני מצטער.

רשף חן: אני לא מסכים אתכם.

רשף חן: ואני רואה שעומרי מהנהן.

רשף חן: אז אני מבין שאני לא לגמרי מחוץ- - -

עומרי ידלין: אני אגיד לך מה הבעיה.

עומרי ידלין: הבעיה בפתרון שלך, לא התזה היא נכונה, אני חושב.

עומרי ידלין: הפתרון הוא בעייתי לא מהסיבה הזו, אלא מסיבה אחרת.

עומרי ידלין: כי יכולות להיות אופציות.

עומרי ידלין: השאלה איך אתה סופר אחוז הצבעה.

עומרי ידלין: יכולות להיות הרבה אופציות בידי הרבה מאוד אנשים.

עומרי ידלין: לפי הפתרון שלך, אנחנו צריכים בעצם לעבור לספירה של אחוזים מתוך כל המניות והאופציות והאג"חים להמרה שבשוק.

עומרי ידלין: לא רק משלי.

רשף חן: אני מבין מה שאתה אומר.

עומרי ידלין: כי צריך להיות קונסיסטנטי.

רשף חן: אני מבין מה שאתה אומר, אבל בכל זאת אני לא מקבל את זה.

רשף חן: אני אגיד לך למה.

דוידה לחמן מסר: הסעיף לא עוסק בהצעות רכש לאופציות.

דוידה לחמן מסר: כאשר עושים הצעת רכש למניות בעלי האופציות לא שואלים אותם כלום.

דוידה לחמן מסר: תן לנו להסביר לך למה אנחנו לא בעולם האופציות.

דוידה לחמן מסר: זה שכאשר יש לך 24.99 אחוז מניות בחברה, ועוד שני אחוז אופציות, אתה פוטנציאלית בעל השליטה בחברה- יכול להיות שזה נכון.

דוידה לחמן מסר: אבל עדיין דיני החברות באים ואומרים: כל עוד השני אחוז אופציה שלך לא מתגלמים באופן ההצבעה באסיפה הכללית, אנחנו לא מחשיבים אותך.

דוידה לחמן מסר: למרות שחס וחלילה אם יקרה לך משהו.

דוידה לחמן מסר: ..

רשף חן: למה?

דוידה לחמן מסר: כי באסיפה הכללית מצביעים בעלי מניות בלבד.

דוידה לחמן מסר: בעלי אופציות לא מצביעים.

דוידה לחמן מסר: אנחנו עוסקים בדיני שליטה בחברות .

דוידה לחמן מסר: בכל חוק החברות במי שיש לו אמצעי שליטה.

דוידה לחמן מסר: ואמצעי שליטה הם זכות להצביע באסיפה הכללית לענייננו.

דוידה לחמן מסר: יכולים להיות גם אמצעי שליטה אחרים.

דוידה לחמן מסר: אבל אף אחד מהם הוא לא מכוח אופציה.

דוידה לחמן מסר: ולכן, אופציה היא בעצם זכות לנייר ערך.

דוידה לחמן מסר: ולכן, חברה שיש לה מאה אחוז מניות רשומות בבורסה, מפוזרות, כמו בבנק לאומי, לכל המאה אחוז יש פרמיית שליטה, ואם יש לה גם מאה אחוז אופציות רשומות בבורסה וניתנות להמרה במניות כשני אחוז אופציות, אבל האופציות אין להן אסיפות, אין להן מניות, הן כלום.

דוידה לחמן מסר: הן בעלי חוזים שבמועד תביעה בחוזה יכולים להיות שחקנים בדיני החברות.

דוידה לחמן מסר: אלא באיזה מובן?

דוידה לחמן מסר: במובן שאנחנו נתייחס להקצאה פרטית כהקצאה פרטית שנחשבת במועד המימוש, נמצא את הנוסח שיתגבר על פסק הדין של בית המשפט ויבוא ויגיד כך:

עמרי ידלין: אז מה את מציעה?

רשף חן: אנחנו עוד לא מדברים על לתת זכויות הצבעה לבעלי אופציות.

רשף חן: כל הסעיף הזה בכלל לא עוסק בזכויות הצבעה.

רשף חן: הסעיף הזה עוסק בחלוקה הוגנת של פרמיות.

רשף חן: בזה הוא עוסק.

רשף חן: בזה הוא עוסק.

רשף חן: לא בשום דבר אחר.

רשף חן: זה סעיף כלכלי נטו.

רשף חן: הוא בכלל לא עוסק בניהול החברה, וכל זה.

רשף חן: זה בכלל לא העניין.

רשף חן: הוא בסך הכל בא ואומר: אנחנו הגדרנו קווים כלכליים מסוימים, שברגע שמישהו חוצה אותם אני רוצה לדאוג שכל בעלי המניות מקבלים את הפרמיה.

רשף חן: זה הנושא.

דוידה לחמן מסר: הוא קודם מדבר על הכסף שהוא משלם.

דוידה לחמן מסר: הוא אומר, אני לקחתי מבעלי המניות העשירים.

דוידה לחמן מסר: ...

רשף חן: אני אומר שיש על השני אחוז האלה פרמיה, שעל פי ההיגיון, שכאן הפרמיה הזאת צריכה להתחלק באופן שווה בין כולם.

רשף חן: עכשיו, אתם באים ואומרים לי: נכון, יש פה בעיה באמת.

רשף חן: הפתרון שלנו הוא אחר.

רשף חן: אנחנו רוצים שאת אותה עסקה שאתה עשית לפני שבע שנים כדי לקנות עשרים וארבע אחוז מהאופציות, ושילמת כסף טוב וסגרת את העסקה ואתה יודע בדיוק איפה אתה נמצא, עכשיו בגלל שקנית שני אחוז, אנחנו נפתח אותה מההתחלה.

רשף חן: אתה עכשיו צריך לעשות הצעת רכש, העסקה הזאת מבוטלת.

רשף חן: זה הפתרון שלי.

עומרי ידלין: המטרה לפתוח עשרים ושישה אחוז.

עומרי ידלין: ורק את האחוז הנוסף שמעלה אותך מעל עשרים וחמש, אם אתה תרצה לפתוח אותו, עליו אתה תצטרך לעשות את הצעת הרכש.

דוידה לחמן מסר: במילים אחרות, אנחנו מגשרים בין המקרה שלך ובין המקרה של.

דוידה לחמן מסר: ...

קריאה: שני הפתרונות אפשריים.

דוידה לחמן מסר: ולכן יש בדיוק שני פתרונות.

דוידה לחמן מסר: עשרים ושלושה אחוז אופציות, תהיה בריא, לא פותחים לך את העסקה.

דוידה לחמן מסר: ביום שתרצה לממש את האופציות בעשרים ושלושה אחוז גם לא נפתח לך את העסקה.

דוידה לחמן מסר: אבל, אם אתה מחזיק עשרים ושלושה אחוז אופציות, וקונה שני אחוזים בבורסה, במועד המימוש של העשרים ושלושה אחוז, תעשה הצעת רכש.

רשף חן: על מה?

דוידה לחמן מסר: על החמישה אחוז.

רשף חן: הצעת רכש רק על מה שמעביר אותי מעבר לעשרים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: כן.

רשף חן: ומה עם הזכות הקניינית שלי, בזה שאני עשיתי עסקה מסוימת.

רשף חן: קניתי את המניות האלה בסכום.

רשף חן: ....

רשף חן: היה יותר הגיוני מבחינה כלכלית, מבחינה מסחרית לבוא...

רשף חן: הרי לא צריך לספור את כל האופציות של כולם.

רשף חן: צריך לספור את האופציות שלי .

רשף חן: להסתכל על האופציות שלי, ולגבות ממני את הפרמיה כשאני קונה.

רשף חן: עומרי ידלין: אתה צודק אבל כל הסעיף הזה מגביל את זכות הקניין.

רשף חן: כי גם בדרך הרגילה - - -

רשף חן: לא, לא מגביל את זכות הקניין.

רשף חן: הלא על השני אחוז הנוספים אני משלם מחיר, אני משלם את הפרמיה, שערה לא נופלת מראשי.

רשף חן: כל מה שנדרש זה לחלק את זה בין כולם.

עומרי ידלין: לא.

עומרי ידלין: אתה מגביל את זכות הקניין של המוכר.

עומרי ידלין: הרי מה קורה?

עומרי ידלין: הסעיף הנוכחי, נניח לרגע שלך יש 24.99 אחוז.

עומרי ידלין: אתה בא אלי, ואני רוצה למכור לך את ה-0.01.

רשף חן: את זה אני מגביל.

עומרי ידלין: אתה מגביל.

עומרי ידלין: אתה לא מרשה לי למכור.

רשף חן: אבל את שלי אתה לא מגביל.

עומרי ידלין: מה זה משנה?

עומרי ידלין: מה שאני רוצה להראות לך, כל הסעיף הזה מגביל זכות קניין.

רשף חן: אני מסכים אתך, ששם בשם עיקרון השוויון מגבילים את זכות הקניין.

רשף חן: זו הנחת היסוד, והיא מקובלת עלי.

רשף חן: עכשיו, אני מדבר על זכות הקניין של הרוכש.

רשף חן: ויש לי אפשרות אחת, דרך אחת שמגבילה אותו באופן דרסטי, ופוגעת בו באופן דרסטי, ודרך שנייה שלא פוגעת בו בכלל.

רשף חן: אז למה צריך לבחור בדרך הפוגעת?

עומרי ידלין: לא, היא כן פוגעת.

רשף חן: במה אני פוגע?

עומרי ידלין: נניח רגע אני רוצה לרכוש שלושים אחוז אופציות.

עומרי ידלין: אתה לא נותן לי.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: אני אגיד לך בדיוק למה.

דוידה לחמן מסר: אבל מה תגיד למי שרוצים שלושים אחוז אופציות לרכוש ...

דוידה לחמן מסר: אני מסבירה שוב, אתה מוכרח לחשוב על זה.

רשף חן: זה הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: לא, אבל אתה יכול לעשות הצעת רכש לשלושים אחוז אופציות, תהיה בריא.

דוידה לחמן מסר: ביום שתרצה לממש את האופציות תצטרך לבצע הצעת רכש.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, השאלה היפה שלך, שאין לי ברגע זה מענה לה, למי אתה עושה הצעת רכש בשלושים אחוז?

דוידה לחמן מסר: אתה צריך לעשות הצעת רכש בשלושים אחוז.

עומרי ידלין: איפה זה כתוב?

מרים אילני: זה נחשב רכישה.

מרים אילני: אני לא מבינה למה זה לא כתוב בחוק.

עומרי ידלין: לא, זה הצעה פרטית לדעתי.

מרים אילני: מה פתאום הצעה פרטית?

מרים אילני: זה אדם שמחזיק את- - -

עומרי ידלין: אני יש לי אופציות כלפי החברה.

עומרי ידלין: נכון?

עומרי ידלין: כשאני מממש את האופציות כלפי החברה, החברה מוכרת לי שלושים אחוז.

מרים אילני: ומה אם זה אופציות על החזקה של מישהו אחר?

עומרי ידלין: אבל יש רכישה של מניות בהצעה פרטית.

עומרי ידלין: יש לך חריג.

דוידה לחמן מסר: אתה צודק.

עומרי ידלין: תודה רבה.

עומרי ידלין: אני מצטרף אליך.

דוידה לחמן מסר: כשאתה אמרת שזה הצעה פרטית, זאת אומרת, יש פה סיטואציה שזה מה שקרה בפויכטוונגר.

דוידה לחמן מסר: כשאתה מממש אופציות אתה לא קונה שום דבר מבעלי המניות האחרים.

דוידה לחמן מסר: אתה קונה מהחברה.

דוידה לחמן מסר: ולכן, תיאורטית, היית יכול לבוא ולהגיד, הסעיף לא חל עלי, כי זו הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: אז אנחנו רוצים לבוא ולהבהיר ולהגיד, דין מי שמממש אופציות בשלושים אחוז כדין מי שרוכש מניות מהחברה באופן שמחייב אותי הצעת רכש.

דוידה לחמן מסר: ..

רשף חן: במניות הוא יכול לרכוש ממנה בגלוי, אבל אם הוא עושה .....

רשף חן: אז לא?

קריאה: ומה עם אופציות קול?

דוידה לחמן מסר: אבל האופציות הן של החברה.

דוידה לחמן מסר: הקול הוא של החברה.

דוידה לחמן מסר: אה, בין בעלי מניות.

דוידה לחמן מסר: זה לא שייך.

דוידה לחמן מסר: אם את כתוצאה מזה תהפכי לבעל עשרים ...

דוידה לחמן מסר: חוק החברות לא שואל את השאלה זולת כאשר החברה מוכרת לך, ויש פה בעיה מסוימת.

מרים אילני: לא, עומרי צודק.

מרים אילני: בפסק דין פויכטוונגר זה היה הצעת רכש.

דוידה לחמן מסר: אנחנו רוצים למשטר מצב שבו אם אתה רוכש שלושים אחוז מהחברה בהצעה פרטית אין שום בעיה.

דוידה לחמן מסר: אם אתה רוכש שלושים אחוז אופציות מהחברה, גם לא צריכה להיות לו בעיה.

רשף חן: כן צריכה להיות לו בעיה.

מרים אילני: אם אתה עובר את הרוביקון של העשרים וחמישה אחוז או הארבעים וחמישה אחוז, כתוצאה מההצעה הפרטית שנובעת ממימוש אופציה, אז אנחנו נצטרך הצעת רכש.

מרים אילני: נכון?

רשף חן: אני אשמח שתחשבו על זה.

רשף חן: לא יודע.

רשף חן: לי נראה שהפתרון, לפחות ככה מהבטן, הפתרון הוא להתייחס אם יש לי את האפשרות להפוך להיות, לעבור את הרוביקון הזה, ואני משלם על האפשרות הזאת פרמיה, היא צריכה להתחלק בין כולם.

דוידה לחמן מסר: זה הדין האנגלי.

דוידה לחמן מסר: באופציה כן שילמת.

דוידה לחמן מסר: הוא צודק.

דוידה לחמן מסר: הוא צודק מיליונתאלפים אחוז.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להסביר מה שאנחנו עומדים פה, על גבול הרוביקון- -

רשף חן: את חושבת שעל האופציה לשליטה ועל האופציה לסתם מניה זה אותו דבר?

רשף חן: זה לא אותו דבר.

דוידה לחמן מסר: לדעתי, ההקצאה הפרטית היתה צריכה להיות מותנית.

דוידה לחמן מסר: אנחנו מקצים לך עשרים ושלושה אחוז פויכטוונגר, אם ובלבד, שבמועד המימוש אתה לא מחזיק יותר משיעור ההקצאה הפרטית.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, אם אתה מערים על ההצעה הפרטית באמצעות קנייה בבורסה ומחבר את האחזקות שלך, רק אז אתה מחויב בהחזקת רכש.

דוידה לחמן מסר: הבנת?

רשף חן: אני מבין.

רשף חן: אבל האם לא היה הרבה יותר פשוט, כאשר הוא בא לבדוק את השני אחוז, לפתור לו את - - -

דוידה לחמן מסר: לא.

אמיר וסרמן: בעתיד, כשהוא ירצה לממש את האופציות ולעבור את העשרים וחמישה אחוז, הוא צריך הצעת רכש מיוחדת שאז תעבור פרמיית השליטה.

ן מסר: לא נכון.

ן מסר: אני אומרת לך שעומרי צודק.

ן מסר: תקשיב לי.

ן מסר: יש לנו בעיה עם החוק עכשיו.

ן מסר: וזה מה שמתקשר לדברים של יושב ראש הוועדה.

ן מסר: הדין האנגלי אמר, כל שלושים אחוז במניות, בכל דבר, מחייב הצעת רכש לא משנה, אנחנו באנו ואמרנו, שברגע שהצעה פרטית פטורה מהחובה להצעת רכש, אז אם הצעה פרטית של שלושים אחוז מניות פטורה מהצעת רכש, למה כאשר אדם קיבל אופציות בהקצאה מהחברה, ומממש אותן מול החברה, זה הקצאה פרטית?

רשף חן: שניה אחת אני רוצה עוד להמשיך.

רשף חן: תראו את המצב.

רשף חן: אני, כשקיבלתי את האופציה, עדיין לא ידעו כמה מניות יש לי, ולכן לא שילמתי שום פרמיה עבור האופציה הזאת.

רשף חן: עכשיו יש לי את האופציה, אני יודע מה מצבי, עכשיו אני הולך וקונה את השני אחוז הנוספים.

רשף חן: עכשיו אני יודע בדיוק שהשני אחוז האלה מעבירים אותי מעבר לזה, אני מוכן לשלם את הפרמיה, אני משלם את הפרמיה - - -

דוידה לחמן מסר: זה מה שהיה באל על.

דוידה לחמן מסר: מותר לדבר הרשות לניירות ערך על אל על רגע?

דוידה לחמן מסר: באל על זה קלסי.

דוידה לחמן מסר: חברה, זה מה שקרה באל על.

דוידה לחמן מסר: אתה בדיוק צדקת באל על.

דוידה לחמן מסר: אדון בורוביץ קנה, זה רק בשביל הסיפור, כדי שתראו איך מערימים על כולם על כולם, לא מערימים במובן שהמדינה החזיקה באיזה שהוא שלב יותר מארבעים וחמישה אחוז מהמניות, והנפיקה המון המון אופציות.

דוידה לחמן מסר: הנפיקה שבעים אחוז אופציות.

דוידה לחמן מסר: הלך אדון בורוביץ, ובהדרגה קנה למעלה מחמישים ואחד אחוז מהאופציות.

דוידה לחמן מסר: והוא קנה אותן במועד שהמדינה היתה עדיין - - -

רשף חן: ואני מבטיח שעל האופציה החמישים ואחד הוא היה מוכן לשלם הרבה הרבה כסף.

דוידה לחמן מסר: יכול להיות.

דוידה לחמן מסר: כי המניות עלו באלף אחוז.

דוידה לחמן מסר: לכן זה בדיוק הטיעון שלך.

דוידה לחמן מסר: בהנפקה אנחנו לא יודעים כמה הוא קנה, ואני לא רוצה לדבר אתכם.

דוידה לחמן מסר: כאשר אומרים לכם שמניות אל על עלו באלף אחוז, זה בגלל שהוזרמו ביקושים לרכישת האופציות, והביקושים לרכישת האופציות - -

קריאה: אבל למה כשהוא מימש את האופציות שהוא קנה בבורסה -- - -

אמיר וסרמן: זאת הסיטואציה הנכונה.

אמיר וסרמן: פשוט אתם מבלבלים.

אמיר וסרמן: באל על המדינה היתה בעלת שליטה.

אמיר וסרמן: היא החזיקה מאה אחוז, ולכן אין כאן בכלל סוגייה של 328.

אמיר וסרמן: אין כאן יצירת שליטה לראשונה.

רשף חן: הבעל שליטה אחר הוא לפני מימוש האופציה או אחרי מימוש האופציה?

דוידה לחמן מסר: לפני.

רשף חן: אז המצב הוא שבעצם אני כאילו בעל שליטה, אבל בעצם יש לי שני אחוז, כי הייתי בעל שליטה פעם, אבל מישהו עכשיו מקבל תשעים ושמונה אחוז.

מוטי ימין: אתה תמיד חשוף לזה.

רשף חן: למה צריך להיות ככה?

רשף חן: כל הנושא כאן - - -

דוידה לחמן מסר: אף אחד לא אומר שזה לא חוקי, אני רק אומרת שהערים במובן הכלכלי.

דוידה לחמן מסר: אומר יושב ראש הוועדה, אם הכלל שלכם הוא שמי שרוכש עשרים וחמישה אחוז ומעלה רוכש שליטה, באמצעות אופציות אני עוקף את הכלל הזה.

דוידה לחמן מסר: זה מה שאתה אומר כל הזמן.

דוידה לחמן מסר: ואנחנו לא התייחסנו אליך, ואמרנו לכם כלומניקים, כי אתם כלומניקים בדיני חברות.

דוידה לחמן מסר: ובדיעבד, אני גם היום אומרת את זה.

דוידה לחמן מסר: אני רק אומרת שאני צריכה לחשוב מה אני עושה אם הדבר הזה.

דוידה לחמן מסר: כלומניקים בדיני חברות, לא במובן, הבנת מה שאני אומרת?

עומרי ידלין: דידי, יש לי הצעה.

עומרי ידלין: נניח לרגע שהיינו אומרים שבמימוש האופציה.

עומרי ידלין: ...

עומרי ידלין: אלף, אני מציע שנחשוב על זה.

עומרי ידלין: אבל ב' – נניח רגע מהנושים את האופציות.

עומרי ידלין: ונניח רגע שבגלל מימוש האופציות אני עולה מעשרים אחוז לשלושים אחוז.

עומרי ידלין: אז לדעתי, אני לא נופל ל-328 כי יש לי את הפטור של ההצעה הפרטית.

עומרי ידלין: אבל האם אני נופל לחלק של 275?

דוידה לחמן מסר: של אישור ההצעה הפרטית?

עומרי ידלין: כן, גם לא.

רשף חן: מכירת האופציות אלי צריכה אישור?

עומרי ידלין: מכירת האופציות לדעתי כן.

רשף חן: צריכה אישור.

רשף חן: כי סופרים.

רשף חן: ...

עומרי ידלין: כאן זה ככה וכאן זה ככה.

דוידה לחמן מסר: תראה לי איפה כתוב שמימוש אופציות מחייב הצעת רכש.

דוידה לחמן מסר: הבעיה היא, כשהוא רוכש את האופציות - - -

דוידה לחמן מסר: אבל כתוב לך בסעיף קטן א שזה לא ייפול על ההצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: הוא אומר לך, שמימוש אופציה זה הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, סדר את הראש.

דוידה לחמן מסר: אבל אין לנו ברירה, והוא יכול .....

אמיר וסרמן: המימוש של האופציה זה עדיין לא הצעה.

עומרי ידלין: למה לא?

רשף חן: לא.

רשף חן: גם מכירת האופציות לא עושה לי בעיה.

רשף חן: אבל אם אני הולך וקונה מניות, שביחד עם האופציות עוברים את העשרים וחמישה אחוז, אני משלם פרמיה, ואני משלם אותה רק לבן אדם אחד, וזה מה שהסעיף הזה בא למנוע.

עומרי ידלין: נכון.

עומרי ידלין: נכון.

רשף חן: ואת זה צריך למנוע.

רשף חן: צריך לספור לי את האופציות.

אמיר וסרמן: אתה מקבל ניירות ערך להמרה, וכאן מדובר על הצעה פרטית של מניה, זה בכלל לא נכנס.

אמיר וסרמן: ברגע שאותו אדם מממש את האופציות, הוא לא יכול, הוא חייב לעצור בעשרים וחמישה אחוז.

אמיר וסרמן: כי הסעיף מדבר על רכישה של זכויות הצבעה, ולא משנה איך זה נעשה.

דוידה לחמןמסר: אמיר, גם אני חשבתי ככה.

דוידה לחמןמסר: אבל אני מוכרחה להיות עורכת דין, ולקרוא את הסעיף "לא יחול על הצעה פרטית".

דוידה לחמןמסר: ואני יכולה לבוא ולהגיד, מה זה הצעה פרטית?

דוידה לחמןמסר: הקצאת ניירות ערך בידי החברה.

דוידה לחמןמסר: ואז השאלה היא, האם המרת אופציות היא הקצאת ניירות ערך.

דוידה לחמןמסר: ולצערי עורך דין- - -

אמיר וסרמן: אבל תקבעו את זה על רכישה של מניות בהצעה פרטית.

אמיר וסרמן: לא אופציות.

עומרי ידלין: לא, המימוש של האופציות - - -

רשף חן: זה זכות נדחית, אני קונה זכות נדחית.

דוידה לחמן מסר: אמיר, זה לא צריך להיות ככה.

אמיר וסרמן: בהצעה הפרטית אתה מקבל ניירות ערך להמרה.

אמיר וסרמן: אם אתה רוצה לממש אותם, אז בשלב הזה אתה רוכש זכויות הצבעה, ואתה צריך להיעצר.

רשף חן: אני אענה לך בשאלה.

רשף חן: כאשר אני רוצה לקנות שלושים אחוז אופציות ושלושים אחוז מהחברה.

רשף חן: אני צריך לעבור את הפרוצדורה של אישור?

אמיר וסרמן: לא.

אמיר וסרמן: רק כשתרצה לממש.

רשף חן: אני לא צריך לבוא עם אישור של האסיפה.

אמיר וסרמן: לא.

רשף חן: רגע, אתה רוצה להגיד לי שהחברה יכולה למכור לי שלושים אחוז אופציות, וכשאני אבוא לממש היא תגיד לי לא השארנו לך?

אמיר וסרמן: לא.

אמיר וסרמן: החברה יכולה להקצות לך שלושים אחוז, ואתה רוכש אותם בידיעה, שאם תרצה לממש אותם, למעלה מעשרים וחמישה אחוז, אתה תהיה מחויב בהצעת רכש מיוחדת.

רשף חן: זה סעיף אחר באישור.

דוידה לחמן מסר: נפתרו כל הבעיות.

אמיר וסרמן: כי זה יחול בין אם תוקצינה מניות, בין אם יוקצו כתבי אופציה.

אמיר וסרמן: זה נותן תשובה לכולם למעשה.

דוידה לחמן מסר: אנחנו רוצים להוסיף לרישא שדיברת עליו, ושבצדק התעכבת עליו, של ההצעה הפרטית, שהצעה פרטית, לרבות מימוש של אופציות – כל הדברים שיש בהם הצעה פרטית, שכתוצאה מהם אדם הופך להיות לבעל דבוקת שליטה או בעל שליטה בחברה.

מרים אילני: ביחד אנחנו עובדים על זה.

מרים אילני: עם הרשות.

רשף חן: טוב.

רשף חן: אז את הסעיף הזה אנחנו משאירים פתוח.

רשף חן: קודם כל, כל הנוסח הנוכחי מאושר כפי שהוא.

רשף חן: אם אתם רוצים להוסיף לעניין הזה אתם תצטרכו להביא ניסוח.

רשף חן: אתם תחשבו על זה.

דוידה לחמן מסר: דניאלה, הקצאה פרטית היא של ניירות ערך או של מניות?

דוידה לחמן מסר: היא אומרת, ככה: יש שתי אפשרויות.

רשף חן: אם אני קונה שלושים אחוז אופציות רואים אותי כאילו קניתי שלושים אחוז מניות.

רשף חן: זה מה שכתוב פה.

מרים אילני: לא, לעניין הזה רואים את זה.

דוידה לחמן מסר: אז הוא אומר לך שצריכים להיות פה שני דברים.

דוידה לחמן מסר: אם את עושה הקצאה פרטית - - יש כמה אפשרויות לפתרונות.

דוידה לחמן מסר: אפשרות אחת, וזה המחיר שצריכים לשלם, צריך לחשוב מה אנחנו רוצים.

דוידה לחמן מסר: אם אתה מקצה שלושים אחוז אופציות, צא מתוך הנחה שהוא יממש את האופציות, ואתה בעצם פה עושה עכשיו הקצאה פרטית של שליטה בחברה, תאשר את זה ONCE אומר לך היושב ראש, ויותר כשהוא מממש את האופציות הוא לא עושה הצעת רכש.

דוידה לחמן מסר: , ONCE תלך לאסיפה הכללית לאישור עסקה עם בעל עניין, וכשתרצה לממש לך להצעת רכש.

דוידה לחמן מסר: זה לא עובד ככה.

דוידה לחמן מסר: אי אפשר לדפוק אותו מכל הכיוונים.

דוידה לחמן מסר: לכן צריך לחשוב על איזה שהוא פתרון.

דוידה לחמן מסר: והפתרון שאתה אמרת הוא מסוג הפתרונות.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, אם מעולם לא הלכת לאסיפה הכללית ומעולם לא אושרה לך רכישת שליטה בחברה, אז אתה חייב באיזה שהוא שלב לתפוס אותך.

דוידה לחמן מסר: אם לעומת זאת הלכת, כמו שהיושב ראש הלך, בשלב הקצאת האופציות, לאסיפה הכללית, וקיבלת אישור להקצאת אופציות של שלושים אחוז, אתה לא צריך עוד הצעה, עוד אישור במימוש.

אמיר וסרמן: אני רוצה לומר שזה נותן פתרון גם לעוד מצב.

אמיר וסרמן: נניח שאותו אדם מחזיק עשרים וארבעה אחוז ממניות החברה ורוכש בבורסה עוד שני אחוז של כתבי אופציה - - -

רשף חן: רגע, אם אנחנו עכשיו צריכים לחשוב, אז אני את הדיון הבא אתחיל שוב פעם מאפס.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להגיד ככה: מבחינתי, ONCE מתכנסת אסיפה כללית ומאשרת בידי בעלי מניות בעסקה חריגה סכום של אופציות, שכתוצאה ממנו מקנה או יכול להקנות דבוקת שליטה או שליטה לאדם, הוא פטור מהדינים המיוחדים של השינויים המבניים לגבי המימוש.

רשף חן: אפשר רגע לעצור שנייה?

רשף חן: רבותיי, שנייה אחת שקט.

דוידה לחמן מסר: תכתבי שני דברים.

דוידה לחמן מסר: תכתבי כאן מה שהיא אמרה.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה להגיד עוד דבר.

דוידה לחמן מסר: מוטי אמר עוד בעיה שיש לנו.

דוידה לחמן מסר: יש אדם שמחזיק עשרים וארבעה אחוז מניות.

דוידה לחמן מסר: הוא רוכש בבורסה שני אחוז אופציות, ואחר כך הוא מממש אותן.

דוידה לחמן מסר: אנחנו אמרנו שאופציות הוא כלומניק בשלב הרכישה.

דוידה לחמן מסר: אז עכשיו אנחנו צריכים להבהיר חד משמעית שבעת המימוש הוא יצטרך לבצע הצעת רכש של חמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: אם יש ספק בחוק - - -

אמיר וסרמן: אין ספק.

דוידה לחמן מסר: כי זה מינימום של חמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: לפי דעתי אין ספק וזה החוק.

דוידה לחמן מסר: עכשיו, למה זה בכל זאת יכול היה להיות כאילו ספק?

דוידה לחמן מסר: כי אמר מוטי, כאשר הוא מממש, הוא מממש מול החברה.

דוידה לחמן מסר: וזה הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: אז אנחנו צריכים לבוא ולהגיד, שלעניין סעיף זה, מימוש אופציות לא ייחשב.

קריאות: זה ברור.

דוידה לחמן מסר: רכישה – לרבות מימוש אופציות.

דוידה לחמן מסר: וזה כתוב גם.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה שנדון בכמה מצבים.

דוידה לחמן מסר: יכול להיות שנחזור בלי כלום.

דוידה לחמן מסר: יכול להיות שנגיד לא יודעים איך להסדיר את זה, חבל, עכשיו נעזוב את זה ככה.

רשף חן: הסעיף הנוכחי חל על רכישה בבורסה.

רשף חן: כשאני קונה את השני אחוז, אני מחפש באמת מה שאת אמרת.

רשף חן: ...

דוידה לחמן מסר: עם הרכישה בבורסה - -

רשף חן: עם הרכישה בבורסה.

דוידה לחמן מסר: אתה רוצה להבחין בין רכישת אופציות מהחברה לרכישת אופציות מהבורסה.

דוידה לחמן מסר: זה מה שאתה רוצה להגיד.

רשף חן: על פי הסיכום שאנחנו עשינו היום.

אמיר וסרמן: לאיזה סעיף?

רשף חן: סעיף 270(5).

דוידה לחמן מסר: זה עשינו רק בהקצאה הפרטית של החברה.

דוידה לחמן מסר: לא עסקנו ברכישת אופציות בבורסה.

רשף חן: הצעה פרטית, עשרים אחוז וכולי, צריכה אישור, אבל כל זה בעצם לא רלבנטי לעניין מה שאנחנו עושים עכשיו כי הוא לא עוסק בכלל בהצעות פרטיות.

דוידה לחמן מסר: והכי חשוב לא עסקנו וזאת שאלה, פתרנו את זה היום.

דוידה לחמן מסר: אדם רוכש שלושים אחוז אופציות בבורסה.

דוידה לחמן מסר: אחר כך הוא מממש את האופציות.

דוידה לחמן מסר: מה זה, זה הצעה פרטית?

אמיר וסרמן: לא.

אמיר וסרמן: הוא יכול לממש רק עשרים וחמש.

רשף חן: למה?

רשף חן: תסביר לי למה?

דוידה לחמן מסר: עזוב, יש בעל שליטה.

רשף חן: למה זה לא הצעה פרטית?

אמיר וסרמן: אין כאן בכלל סיטואציה של הצעה פרטית.

רשף חן: למי אתה רוצה שהוא יעשה את ההצעת רכש?

רשף חן: לחברה?

אמיר וסרמן: לציבור.

רשף חן: אני לא מבין.

רשף חן: אני לא מבין מה ההבדל בין זה לבין מצב שבו אני קונה שלושים אחוז מהמניות בהצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: ויש בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: אני שואלת אותך, באיזה סיטואציה מימוש אופציות מחייב אישור עסקה מיוחדת?

דוידה לחמן מסר: תענה לי על זה.

דוידה לחמן מסר: אדם רכש בבורסה שלושים אחוז.

דוידה לחמן מסר: יש בעל שליטה של ארבעים וחמישה אחוז.

דוידה לחמן מסר: כשהוא מממש, זה לא הקצאה פרטית מיוחדת?

אמיר וסרמן: לא.

קריאה: למה לא?

דוידה לחמן מסר: למה לא לפי התזה הזאת?

דוידה לחמן מסר: הרי החברה מקנה מניות למי שהופך - - -

רשף חן: זה לא הצעה פרטית.

רשף חן: זה לא הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: למה?

דוידה לחמן מסר: הוא מממש.

רשף חן: נכון.

רשף חן: אבל זה הכל נופל תחת הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: נכון.

דוידה לחמן מסר: לא הסדרנו ואין הסדר לסיטואציה של האופציות במובן הרחב של המילה.

דוידה לחמן מסר: דהיינו, אל על, החברה הקצתה מאה אחוז אופציות למסחר בבורסה.

דוידה לחמן מסר: ויש בעל שליטה של שלושים אחוז.

דוידה לחמן מסר: אל תלך אתי לסעיף של הצעות רכש.

דוידה לחמן מסר: אני לא רוצה לדבר עכשיו על זה.

דוידה לחמן מסר: אני רוצה לדבר על הצעות פרטיות.

דוידה לחמן מסר: האם אתה חושב שבאיזה שהוא שלב המימוש הזה טעון הסדר של הקצאה פרטית?

רשף חן: לא.

דוידה לחמן מסר: אז צריך להגיד את זה גם.

דוידה לחמן מסר: כי תיאורטית, תיאורטית יש כאן הבנה, ובצדק, שכאשר אדם ממש שלושים אחוז מהכלומניקים, אם זה כלומניק בדיני חברות עד ליום המימוש, אז ביום הרכישה הוא רוכש מהחברה שלושים אחוז מניות.

דוידה לחמן מסר: אז צריך להבהיר שזה לא הצעה פרטית.

דוידה לחמן מסר: זה לא.

אמיר וסרמן: זה לא הקצאה, ולא הצעה.

אמיר וסרמן: מה פתאום?

מרים אילני: אין פה הנפקה ואין פה הצעה.

דוידה לחמן מסר: בסדר.

דוידה לחמן מסר: זאת אומרת, אנחנו באים ואומרים שהנפקת מניות, מאחר ובחרנו במונחים - -

רשף חן: רגע, מה זה הצעה פרטית?

קריאה: והצעה להנפקת ניירות ערך שתלויה בהסכמתך היא לא הצעה להנפקת ניירות ערך?

קריאות: לא.

תמי סלע: בשלב המימוש זה לא הצעה פרטית.

אמיר וסרמן: אם החברה היא זו שמציעה, אז זו הצעה פרטית.

אמיר וסרמן: אבל אם אתה רוכש את זה בבורסה, החברה היא לא צד, זה לא הצעה פרטית בכלל.

מרים אילני: זה ברור.

אמיר וסרמן: זה לא כל כך ברור.

דוידה לחמן מסר: היושב ראש בצדק אמר, תראו את ההגדרות.

דוידה לחמן מסר: לכן, למרות שמבחינה כלכלית יש פה לכאורה עסקה עם החברה שבה הוא מממש אופציות, למרות שיש פה לכאורה עסקה של החברה, כאשר החברה מגדירה מהן עסקאות אתה הטעונות אישורים מיוחדים, היא לא כללה את המימוש ביניהן.

אמיר וסרמן: זה לא עסקה של החברה.

אמיר וסרמן: בעצם החברה סגרה את התנאים - - -

מרים אילני: אתה צודק שזה לא בעיה, אבל יש לנו את הפסק דין הזה.

מרים אילני: אתה צודק, אנחנו חשבנו שאין לנו בעיה.

מרים אילני: זה לא הנפקה פרטית.

אמיר וסרמן: פסק הדין בכלל לא התקבל בסיטואציה של אופציות.

מרים אילני: אפשר היה לראות את זה כאופציה לרכישה.

אמיר וסרמן: דובר שם בהקצאת מניות שנפרשת על פני זמן.

אמיר וסרמן: הוא התקדם עד לעשרים וחמישה אחוז, ואז אמר, המניות הבאות שלי, אני צובע אותן.

אמיר וסרמן: עכשיו אני רוצה לקבל את זה מהחברה, וככה אני חוצה את העשרים וחמישה אחוז, בלי שהאסיפה הכללית ידעה שזו הכוונה.

דוידה לחמן מסר: בסדר גמור.

דוידה לחמן מסר: אז אם האסיפה מאשרת את זה - - -

אמיר וסרמן: זה ממוקד.

דוידה לחמן מסר: בהתחלה התנגדנו לנוסח הזה.

רשף חן: אני לא מבין.

רשף חן: הלא כל תהליך האישור אנחנו קבענו לו די הרבה תנאים.

רשף חן: צריך שזה יקנה לו עשרים אחוז או יותר, אז בואי נניח שזה מתקיים .

רשף חן: אבל זה לא הולך בכלל לאישור.

דוידה לחמן מסר: אומר לך אמיר ככה: אם תגיע הצעה פרטית שהחברה אישרה לך להיות בעל שליטה או בעל דבוקת שליטה, היא הצעה פרטית שפוטרת אותך, אם רכשת יותר, מהסעיף הזה.

מרים אילני: זה פותר, הדבר היחיד הוא שלכאורה - - -

רשף חן: זה לא פותר את הנושא של האופציות עדיין.

דוידה לחמן מסר: אבל הנושא של האופציות לא נפתר.

אמיר וסרמן: אין שום בעיה עם אופציות.

רשף חן: האמת היא, רגע, אולי הנושא של האופציות כן נפתר.

רשף חן: אני אגיד גם למה.

רשף חן: אני חושב.

רשף חן: מפני שבכל זאת אמרנו, הלא אנחנו כתבנו שרואים ניירות ערך כניתנים להמרה זה חל גם על הצעה שכתוצאה ממנה יהפוך אדם לבעל שליטה.

רשף חן: ואז זה חל גם על ניירות הערך שבידיו באותו שלב, כולל האופציות שבידיו באותו שלב.

רשף חן: ולכן, בסיפור שלי, כשהוא צריך ללכת עם השני אחוז הנוספים, הוא אמור לבוא כאן, הוא הופך לבעל שליטה, הוא אמור לבוא ולקבל את האישור.

רשף חן: ואם הוא לא קיבל את האישור, אז זה יחול על הרכישה שלו.

קריאה: שיממש את האופציות.

מרים אילני: מימוש אופציות זה רכישה לכל דבר ונכנס ל-228(א), אין עם זה בעיה - - -

דוידה לחמן מסר: אין בעיה .

דוידה לחמן מסר: אם תהיה בעיה נגיד.

דוידה לחמן מסר: נכון לרגע זה אנחנו מסתפקים בהצעה של אמיר.

דוידה לחמן מסר: אם יישאר לנו עוד משהו - - -

רשף חן: או.

רשף חן: קיי.

רשף חן: אז אנחנו יכולים לאשר את התיקון הזה ולגמור עם הסעיף הזה כבר.

דוידה לחמן מסר: אמיר, תקריא לפרוטוקול.

אמיר וסרמן: אני אגיד מה הנוסח שלנו.

אמיר וסרמן: להמשך של סעיף 328 (ב) (1) כמו שהוא מנוסח כאן:

תמי סלע: הייתי אומרת מטרתה, שמקנה.

אמיר וסרמן: תראו, בפועל יכול להיות שזה לא יקרה.

אמיר וסרמן: בפועל יכול להיות שהוא ירד בהחזקות שלו והוא לא יעלה.

קריאה: יכול להיות שהוא יממש את האופציות.

דוידה לחמן מסר: יכול להיות שהוא יממש אותן.

דוידה לחמן מסר: בדיוק כמו שאמרת, היושב ראש.

דוידה לחמן מסר: אתה אמרת שבעת האישור בעלי המניות ידעו שיש פוטנציאל שאם הוא יממש את המניות הוא יהיה בעל שליטה.

דוידה לחמן מסר: אם הוא יבחר – נכון - - -

מרים אילני: אז לא תצטרך אישור כשאתה ממנה.

דוידה לחמן מסר: ואז אין עוד אישורים.

דוידה לחמן מסר: שעשויה זה בסדר, כי גם החברה צריכה להתייחס ולראות מי האיש.

דוידה לחמן מסר: שהחברה תתייחס להנפקות.

רשף חן: בואו נתקדם.

רשף חן: יש לנו עוד טיפ טיפה של סעיפים טכניים.

רשף חן: סעיף 331.

קריאה: ברגע שהיא אישרה לו את הפוטנציאל.

קריאה: ...

תמי סלע: כשבודקים - -

רשף חן: מה, אתם עדיין בסעיף הקודם?

רשף חן: מרים, אנחנו בסדר עם הסעיף הזה?

מרים אילני: אני חושבת שאנחנו בסדר.

רשף חן: 331(ג) מה זה ה"או של"?

מרים אילני: היה חסר פה פסיק בעצם, אפשר היה להוסיף פסיק, או לכתוב או ש.

רשף חן: מה את מעדיפה?

רשף חן: או ש...

רשף חן: נשאר "או ש".

רשף חן: 333.

רשף חן: ממחצית עברנו לארבעים וחמישה אחוזים?

רשף חן: כמו שכתוב שמה.

רשף חן: מאושר גם כן.

רשף חן: בסדר.

רשף חן: 336 נמשיך בישיבה הבאה.