ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 134, 2004-01-06 10:30

אילן שלגי: אני פותח את ישיבת הוועדה.

אילן שלגי: אנחנו היום בישיבת המשך בנושא חטיבת הביניים בתל שבע.

אילן שלגי: בישיבה הקודמת, שהתקיימה ב-8 בדצמבר, מינתה מליאת הוועדה ועדה מיוחדת – ועדת משנה אד-הוק.

אילן שלגי: ועדת המשנה הגישה לנו דין וחשבון לאחר הביקור במקום.

אילן שלגי: נראה לי שעשיתם עבודה מאוד יסודית.

אילן שלגי: הואל בבקשה, חבר הכנסת ברכה, לתאר לנו מה ראיתם ומה החלטתם.

אילן שלגי: אני מאמין שאנחנו נאשר את ההמלצות.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: על פי המנדט שניתן לוועדה, ביקרנו שם והגשנו את הדו"ח שלנו תוך 10 ימים מהיום האמור.

מוחמד ברכה: שלושתנו נכחנו בביקור השטח הזה.

מוחמד ברכה: הביקור התחיל בישיבה בבנין המועצה המקומית בתל שבע, שמענו את ראש המועצה, את האחראים מטעם משרד החינוך במחוז הדרום, את מחלקת החינוך במועצה ואת ועד ההורים.

מוחמד ברכה: אחר כך עברנו לבית הספר יגאל אלון ע"ש יגאל אלון, שהוא נושא הבעייה.

מוחמד ברכה: נפגשנו שם עם המנהל, והסתבר לנו, אדוני היושב ראש – וזה דבר שלא כתבנו – שיש בעיות בין המנהל לבין ועד ההורים.

מוחמד ברכה: ועד ההורים אינו מרוצה ממינויו של המנהל, ללא קשר לכישוריו הפדגוגיים והמקצועיים.

מוחמד ברכה: ראינו את הדברים האלה, ואמרנו את מה שצריך לומר שם בכנות ובמהירות.

מוחמד ברכה: אבל הטיפול בסכסוכים מעין אלה זה לא היה המנדט שלנו.

מוחמד ברכה: לכן, היינו עדים למחזה מאד לא נעים שהתרחש שם.

מוחמד ברכה: בית הספר במצב ירוד מאוד.

מוחמד ברכה: הדברים מפורטים אומנם בדו"ח שהגשנו, אדוני היושב ראש, אבל יש דברים שכשאתה רואה אותם בשטח, אתה מרגיש שאתה חי במקום אחר ובאטמוספירה אחרת.

מוחמד ברכה: החדרים המוזנחים, הסביבה המוזנחת – הכל פרוץ.

מוחמד ברכה: וזה על אף המאמץ שנעשה מזה כמה שבועות, בהנחייתו של חבר המועצה שנכנס ב-28 באוקטובר לתפקידו.

מוחמד ברכה: בתקופה שעברה מאז שהוא נכנס לתפקידו ועד הביקור שלנו, הוא הספיק לטפל בכמה דברים, אחרת התמונה היתה הרבה יותר מזעזעת.

מוחמד ברכה: היו חדרי לימוד ללא חלונות.

אילן שלגי: זה לא קשור לשריפה שהיתה שם?

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: המקום פרוץ לכל מיני יסודות עבריינים.

מוחמד ברכה: אנשים מסתובבים שם חופשי בלילה, ומשתמשים במקום הזה לכל מיני צרכים שרחוקים מלימוד ופדגוגיה.

מוחמד ברכה: אני חושב שמשרד החינוך צריך לתת את הדעת באופן כללי לקיומו של בית הספר בצורה הזו.

מוחמד ברכה: בכל בית הספר יש 4 חדרים שנמצאים במבנה קשיח.

מוחמד ברכה: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: את הדברים כתבנו בדו"ח בשתי רמות.

מוחמד ברכה: הרמה הראשונה היא הדברים הדחופים שצריך לתקן, כמו חדרים שאינם ראויים ללימוד ואינם ראויים לקיומו של אדם.

מוחמד ברכה: בנוסף, יש המלצות שנוגעות לטווח הארוך יותר.

מוחמד ברכה: אני מקווה שמשרד החינוך ימצא את התקציבים ואת הרצון לעשות את מה שצריך לעשות.

מוחמד ברכה: ביקרנו גם בבית הספר השני, בחטיבת הביניים.

מוחמד ברכה: התמונה שם היתה הרבה יותר טובה.

מוחמד ברכה: הבניין חדיש, מסודר ונקי.

מוחמד ברכה: אומנם חסר ירק, ואין שם איזורים מוצלים, אבל אין ספק שזוהי מציאות אחרת.

מוחמד ברכה: אי אפשר שבאותו מקום, באותו יישוב, במרחק של כמה מאות מטרים, יהיו שני עולמות.

מוחמד ברכה: אני חושב שאם ההמלצות ייושמו – לטווח הקצר ולטווח הארוך גם יחד – ועדת החינוך יכולה להתברך בכך שהיא עשתה את תפקידה כלפי תלמידים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: חבר הכנסת אלסאנע, האם אתה רוצה להוסיף?

טלב אלסאנע: אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת ברכה.

טלב אלסאנע: הסיכום הוא על דעת שלושתנו.

טלב אלסאנע: אומנם השביתה החלה השנה, אבל הבעיות לא התחילו השנה.

טלב אלסאנע: מדובר במבנים שחלקם מאזבסטים מזה שנים – 8 או 9 שנים.

טלב אלסאנע: הם היו טעונים תיקון, ולא תוקנו.

טלב אלסאנע: השנה, עקב בעיות, נשרפו גם כיתות, וזה העלה את כל הבעיות של בית הספר.

טלב אלסאנע: לדעתי, אם כבר הוקמה ועדה, ואם הענין הגיע לוועדת הכנסת, צריך לפתור את הבעיות – מה שהיה ומה שיש.

טלב אלסאנע: הפיתרון הוא קודם כל על ידי ביצוע, החלטה והרשאה של משרד החינוך לבניית 500 מ"ר, שלא נבנו כי לא תוקצבו, למרות שמשרד החינוך הכיר בנחיצות הבנייה הזאת.

טלב אלסאנע: אבל אותם 500 מ"ר הספיקו אז, אבל הם אינם מספיקים היום.

אילן שלגי: אני חושב שזאת התחייבות של המשרד מיולי 2003.

טלב אלסאנע: כן.

אילן שלגי: כמה כיתות אפשר לבנות ב-500 מ"ר?

יוסי שריד: זה כלום.

יוסי שריד: מה זה 500 מ"ר?

טלב אלסאנע: אפשר לומר 5 כיתות, עם כל החדרים הנלווים וחדרי הספח.

טלב אלסאנע: אם עושים ניצול מקסימלי, אפשר להגיע ל-6 כיתות.

טלב אלסאנע: לאור מה שראינו, המלצנו בזמנו להוסיף 500 מ"ר נוספים ולהחליף את כל הכיתות והמבנים שאינם ראויים להמשך הלימודים.

טלב אלסאנע: זאת בנוסף להמלצות נוספות, שלא קשורות למשרד החינוך, אלא לרשות המקומית, כמו גידור.

טלב אלסאנע: דברים אלו הם באחריותה, ואנשיה התחייבו לבצע את זה.

טלב אלסאנע: זה יאפשר אווירה חינוכית, והכיתות יאפשרו תנאים פיזיים ראויים.

אילן שלגי: עד כמה שאני זוכר, הורים לא רצו לשלוח את ילדיהם לבית ספר מסויים.

אילן שלגי: אם תבנינה כיתות ראויות, האם הן לא תעמודנה ריקות?

טלב אלסאנע: יש שתי חטיבות ביניים.

טלב אלסאנע: הישנה – עליה אנחנו מדברים, והחדשה – עם הכיתות הריקות.

טלב אלסאנע: החטיבה החדשה עתידה להפוך לבית ספר מקיף, וזוהי חטיבת ביניים שבה ייפתחו בהמשך כיתות י', י"א וכן הלאה.

טלב אלסאנע: במקום הזה מתוכננת בנייה בהיקף של כ-1,000 מ"ר.

טלב אלסאנע: מאחר ויש שם כיתות ריקות, צריך לדעתי לשקול מחדש את הנחיצות, ולבנות איפה שחסר.

טלב אלסאנע: בחטיבת הביניים החדשה יקלטו אומנם תלמידים נוספים השנה, אבל יש כיתות ריקות כדי לקלוט אותם.

טלב אלסאנע: לעומת זאת, בבית הספר הראשון, יקלטו עוד תלמידים, אבל אין כיתות לתלמידים שלומדים שם היום.

טלב אלסאנע: לכן, אם המלצתנו בדבר הוספת 500 מ"ר בנוסף למה שאושר בעבר לא תתקבל, אנחנו מציעים להעביר לחטיבת הביניים הישנה את תוספת הבנייה שאושרה לחטיבת הביניים החדשה.

מוחמד ברכה: אני רוצה להוסיף בעניין.

מוחמד ברכה: ברור שקיימת במקום בעייה שאיננה פיזית אלא חברתית.

מוחמד ברכה: יש משחקי כוחות על רקע חברתי, שלא שייך לנושאים פדגוגיים, למשרד החינוך או לוועדת החינוך.

מוחמד ברכה: גם בעניין הזה נכנסנו לעובי הקורה, וביקשנו מראש המועצה לעשות מאמץ להידברות עם כל הנוגעים בדבר.

מוחמד ברכה: במקרה הצורך, ביקשנו ממנו לקרוא לנו – שלושת חברי הוועדה – או לכל מי שעשוי להועיל בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אנחנו נלך לשם ונדבר עם האנשים כדי שלא יווצר מצב כזה שבו מקום אחד צפוף ורעוע, ומקום אחר מרווח ויפה.

מוחמד ברכה: בכל מקרה, בית הספר הישן ע"ש יגאל אלון הוא לא מקום שאפשר לנהל בו חיים פדגוגיים רגילים.

מוחמד ברכה: זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: איום ונורא.

מוחמד ברכה: אני מוכרח לומר, שיש בעיות אחרות שלא קשורות לעניין.

אילן שלגי: חבר הכנסת אלסאנע, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

אילן שלגי: נטיית ליבי היא לאשר את ההמלצות שלכם כפי שהן.

אילן שלגי: השאלה היא האם אנחנו לא תופסים את המרובה.

אילן שלגי: אולי צריך לאמץ את ההמלצות שלכם, אבל להתמקד ולומר שאנחנו דורשים במיוחד את השלמת אותם 500 המטרים שעליהם כבר הוחלט.

טלב אלסאנע: זה כתוב.

טלב אלסאנע: אבל כדי לעשות את האיזון הראוי, וכדי שלא לתת למשרד החינוך את התירוץ שלא לקיים את המלצות הוועדה, אני חושב שכדאי לבצע איזון בתחומים הבאים: ראשית, הצורך באישור התקצוב שאושר.

טלב אלסאנע: שנית, העתקת הבניה המאושרת מחטיבת הביניים בבית הספר החדש לבית הספר הישן כדי לכסות את החסר, כי בלאו הכי יש כיתות ריקות.

טלב אלסאנע: לדעתי, בכך אפשר לאזן בין הצרכים של שני בתי הספר.

יוסי שריד: אמרתי בישיבה הקודמת בעניין זה – ואני לא בטוח שזה מצא חן בעיני האורחים שהיו כאן, אבל מה לעשות, לא התחייבנו תמיד למצוא חן – שסכסוכים כאלה ואחרים לא מעניינים אותנו ואת משרד החינוך.

יוסי שריד: אותנו מעניינת רווחת התלמידים.

יוסי שריד: לא יכול להיות שיווצר מצב שבו יש מצד אחד כיתות פנויות וריקות, ומצד שני עומס בלתי נסבל.

יוסי שריד: אנשי המקום מוכרחים לטפל בזה.

יוסי שריד: מניסיוני הצנוע אני יכול לומר, שכאשר משרד החינוך נכנס בעובי הקורה ומשקיע בזה הרבה מאמץ – בעזרת החברים שהתמנו על ידינו – בסופו של דבר גם מצליחים.

מוחמד ברכה: אני מתרשם שהדברים הולכים עכשיו בכיוון הנכון.

טלב אלסאנע: השנה היתה בעיה גדולה ביישוב לקייה - - -

יוסי שריד: טיפלתי באלף מקומות כאלה.

יוסי שריד: בסופו של דבר, כאשר אתה משקיע ואתה מתעקש, קולטים את המסר.

יוסי שריד: אני בכלל לא מבין מהי הבעיה.

יוסי שריד: יש בעיה אחת: אתה אף פעם לא יודע אם אפשר לסמוך על האינפורמציה שאנחנו מקבלים, או שאלו הם דברים בטלים.

מוחמד ברכה: לצורך זה נקבעה הוועדה.

יוסי שריד: אני מתכוון לאינפמורמציה שאנחנו מקבלים מהגורמים המוסמכים, הרשמיים.

יוסי שריד: אתה אף פעם לא יודע אם זה דבר דבור על אופניו או דבר ריק.

יוסי שריד: אתמול שמעתי שעומדים לכונן עכשיו יום חינוך ארוך, אבל אני יודע שמחר מצביעים על ביטול יום חינוך ארוך.

אורי אריאל: אתה לא ממש מוטרד.

יוסי שריד: לא, ממש לא.

יוסי שריד: אני כל הזמן מייעץ לך לא להיות מוטרד גם כן.

אורי אריאל: אני מוטרד, אבל מסיבות אחרות, ולא זה הזמן והמקום לפרטן.

יוסי שריד: נמסרה הודעה, לפיה תקציב הבינוי היה אפס, אז רווח לנו ועכשיו ייבנו 600 כיתות.

יוסי שריד: לא חשוב ש-600 כיתות זה קומץ שאיננו משביע את הצרכים.

יוסי שריד: באותה הזדמנות נמסרה עוד הודעה מפתיעה: מתוך 600 הכיתות, 400 כיתות מיועדות לבנייה אצל הבדואים, ו-200 לכל העולם כולו.

יוסי שריד: מעשרה קבין של בנייה שירדו לעולם, שבעה נטלו הבדואים.

יוסי שריד: ימות המשיח.

יוסי שריד: אם ההודעה הזאת נכונה, אין בכלל בעיה, עומדים לבנות אצל הבדואים 400 כיתות – אז מה ממנו יהלוך?

יוסי שריד: אני מבין שמדובר כאן על 10 כיתות.

יוסי שריד: מ-400 נשארו עדיין 390 כיתות.

יוסי שריד: ותחזינה עיננו בבניית הכיתות האלה.

יוסי שריד: הייתי רוצה כבר לראות אותן בנויות.

יוסי שריד: אם מתוך 400 הכיתות 30 יהיו בנויות לשנה הבאה, אני אשפשף את העיניים כדי להאמין.

אורי אריאל: איפה הודיעו את זה, חבר הכנסת שריד?

אורי אריאל: אני גם זוכר שהיה משהו.

יוסי שריד: לאחר ששרת החינוך יצאה מהפגישה המרגשת עם שר האוצר, היא הודיעה שיש 600 כיתות לבנייה, ודי התפלאתי אחר כך.

אילן שלגי: היא אמרה שהמגזר הבדואי יקבל 400 כיתות, או 200?

יוסי שריד: 400 כיתות למגזר הבדואי, ו-200 כיתות לכל העולם.

טלב אלסאנע: יש החלטת ממשלה בעניין.

אילן שלגי: אני חושב שאנחנו יכולים לסכם.

אילן שלגי: לדעתי, אנחנו צריכים לאשר את המלצות הוועדה המיוחדת.

אילן שלגי: בעוד חודש נערוך ביקור במגזר הבדואי – לא נחזור לתל שבע, כי יש מקומות אחרים שצריך לתת להם תשומת לב, וחבר הכנסת אלסאנע יהיה מי שבעיקר יקבע את המסלול שבו נסייר.

אילן שלגי: אבל זאת תהיה ההזדמנות שלנו לדבר עם האנשים המופקדים על הבינוי במחוז הדרום במשרד החינוך.

יוסי שריד: אני מציע לא לחכות חודש.

אילן שלגי: אני לא מחכה חודש.

אילן שלגי: אנחנו נשלח להם את ההחלטה היום.

יוסי שריד: אני מציע שתרימו טלפון לשמחה שניאור.

יוסי שריד: בשונה מאנשים אחרים, שמחה שניאור הוא אדם רציני ואחראי.

יוסי שריד: תספר לו על מסקנות הישיבה, ותבקש ממנו להתחיל להניע את הדברים.

טלב אלסאנע: אני חושב שגורם הזמן כאן הוא חשוב, ואפשר להעביר את המסר בשיחת טלפון.

טלב אלסאנע: משרד החינוך היה שותף לישיבה הקודמת והוא ליווה את הסיור שלנו.

טלב אלסאנע: הם יודעים במה מדובר.

אורי אריאל: הם תמכו בהצעה שלכם בסיור?

טלב אלסאנע: הם לא הסכימו במאת האחוזים, אבל זאת ההחלטה שלנו.

אילן שלגי: כבר ביולי 2003 יצאה החלטה לגבי 500 מ"ר.

אורי אריאל: בדיון שהיה פה הם לא התלהבו.

אורי אריאל: כמו חבר הכנסת שריד, הם הלכו לכיוון לפיו הבעיה היא פנימית, ולא סיבה מספקת.

אילן שלגי: רבותיי, זאת החלטתנו.

אילן שלגי: אנחנו מאשרים?

אילן שלגי: בעד ההחלטה: 4 נגד: אין נמנע: אחד

אילן שלגי: ההחלטה התקבלה.

אילן שלגי: תודה.