ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 115, 2003-12-08 11:00

אילן שלגי: אנחנו בישיבה על פי הצעתו של ח"כ ג'מאל זחאלקה לדיון מהיר בנושא בי"ס חטיבת ביניים אלון תל-שבע ותנאי הלימודים בבית הספר.

אילן שלגי: אני מבקש בתחילה לשמוע את ח"כ זחאלקה, אחר כך את ח"כ טלב אלסאנע, את רבקה מורנו ואחרים.

ג'מאל זחאלקה: פנו אליי ועד ההורים בבית הספר אלון תל-שבע והציגו בפניי בעיה חמורה.

ג'מאל זחאלקה: מ-11/11 הייתה שביתה של ההורים שהשביתו את בית הספר כי המבנים לא ראויים.

ג'מאל זחאלקה: חלק מהכתות נמצאות בקרוואנים, לקרוואנים דלתות שבורות, חשמל חשוף, מבנה דולף ויש בהם מאסבסט, שכידוע יכול לגרום למחלת האסבסטוזיס.

ג'מאל זחאלקה: מדובר במקום שגם משרד החינוך קבע שהוא לא ראוי.

ג'מאל זחאלקה: בינתיים המועצה המקומית, לאחר ישיבה של ועדת החינוך, התחילה לשפץ את המבנה.

ג'מאל זחאלקה: השיפוץ הוא שטחי ביותר.

ג'מאל זחאלקה: התקשרתי הבוקר למועצה האזורית וגם הם סבורים שהם לא יגיעו למצב שאפשר יהיה להגדיר את הכיתות האלה כסבירות.

ג'מאל זחאלקה: למרות זאת, בגלל הרצון של ההורים שהילדים שלהם ילמדו הם שלחו אותם לבית הספר אבל עדיין הכיתות האלה לא ראויות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבמצב הנוכחי שהוצג בפנינו צריך ללכת על תנאי מימון, זאת אומרת הדרישה היא שקצין בטיחות של משרד החינוך יקבע אם המבנים האלה ראויים ללימוד.

ג'מאל זחאלקה: לא ייתכן שהורה ישלח את ילדיו לבית ספר ויהיה במתח כל הזמן אם הילדים יחזרו בשלום מבית הספר בגלל המבנים.

ג'מאל זחאלקה: ההורים חוששים שהוא יתחשמל, חוששים שהמבנה יקרוס, כל הזמן כל מיני חששות כאלה, וזה מלבד לנושא האלימות שיש בבית הספר הזה.

ג'מאל זחאלקה: הדרישה פשוטה, שהמבנים האלה יעמדו בתנאי הבטיחות המינימליים עד אשר שייבנו כיתות לימוד קבועות בבית הספר הזה - וזו הדרישה העיקרית.

ג'מאל זחאלקה: מדובר ביישוב מוכר, תל-שבע, מדובר בחטיבת ביניים ובהורים שעדיין לא הגיע למצב שהם דורשים את התנאים שישנם בבתי ספר אחרים בארץ, הם דורשים את תנאי המינימום - שהמקום יהיה בטיחותי ולא יפגע בילדים! זו הדרישה המינימלית.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שהוועדה תדון בעניין הזה והדרישה תהיה שהמבנים הארעיים האלה יעמדו בתנאי הבטיחות ויאושרו.

ג'מאל זחאלקה: ראוי לציין שהמועצה המקומית בתל-שבע תיקנה את המבנים ללא כל מימון ממשרד החינוך, שלא תרם לכך כלום.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמשרד החינוך צריך לתקן את המבנים שיעמדו בתנאי הבטיחות.

ג'מאל זחאלקה: זו דוגמה שיש כמוה בהרבה מקומות בנגב, זה לא בית הספר היחידי, זה המקום בו ההורים התעשתו ועשו מעשה על ידי שביתה.

ג'מאל זחאלקה: אני בדרך כלל לא אוהב שביתות של תלמידים, אבל היה בלתי אפשרי להמשיך כך.

ג'מאל זחאלקה: גם משרד החינוך קבע שאלה מקומות לא ראויים.

ג'מאל זחאלקה: ההורים עשו מעשה, אני חושב שמזה צריך להשליך על מקומות אחרים.

ג'מאל זחאלקה: הייתי מציע שהוועדה תסייר בבתי הספר בנגב.

אילן שלגי: כבר קבענו תאריך בחודש פברואר לסייר במגזר הבדואי.

ג'מאל זחאלקה: מצוין.

ג'מאל זחאלקה: צריך לדון בעניין ולטפל בבעיות האקוטיות של מקום כזה, שלפחות יהיו כיתות ראויות ללימודים.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיות אחרת, גם בבית הספר הזה וגם בבתי ספר אחרים, בעיות של אלימות ושל הישגים נמוכים בלימודים, שאני חושב שגם הצורה של המבנים מעודדת אלימות.

טלב אלסאנע: יצא לי לבקר בבית הספר הזה, זה מקרה קלאסי של הזנחה מתמשכת, יש שם מבני אסבסט שכל העולם יודע שהם מסרטנים.

טלב אלסאנע: ישנו חוק חינוך חובה אך המדינה לא יצאה ידי חובתה רק על ידי הקמת חדר לימודים כלשהו, חובתה לדאוג לתנאי חינוך סבירים.

טלב אלסאנע: המבנים צריכים להיות הולמים בצורה שתאפשר את החינוך ותיצור אווירת חינוך.

טלב אלסאנע: ישנן שתי בעיות, אחת היא העדר כיתות לימוד ראויות וסבירות והשניה היא העניין של השמירה והאבטחה.

טלב אלסאנע: אני יודע שבבתי ספר ביישוב היהודי יש אבטחה ושמירה, מסיבות כאלה ואחרות, אבל בקרב היישובים הערביים אין שמירה, אין אבטחה של בתי הספר, וכל אחד שבא יכול להיכנס לבית הספר.

טלב אלסאנע: המורים לפעמים חשופים להתנהגות אלימה של אנשים כאלה ואחרים שנכנסים לבית הספר ואין להם מה לעשות נגד זה.

טלב אלסאנע: יש צורך באבטחה במערכת החינוך הערבית בכלל, בפרט ביישובים בהם הדברים האלה חוזרים על עצמם.

טלב אלסאנע: הדברים האלה לא מסתיימים במבנים, בתשתית, יש לזה השלכות.

טלב אלסאנע: אם במצב של היום שיש קיצוצים זה המצב מה יהיה בתחילת השנה הבאה?

טלב אלסאנע: מדובר ביישוב קבע שקיים משנת 68', אי אפשר להמשיך להחזיק תלמידים בקרוואנים מאסבסט.

אילן שלגי: הנושא של המבנים הלא ראויים והתשתית הרעועה של מערכת החינוך במגזר הבדואי ידוע.

אילן שלגי: אנחנו כבר דנו בכך שנרצה ללמוד את הנושא ובעוד כחודשיים גם נצא לסיור.

אילן שלגי: היום הייתי רוצה להתמקד בבעיה של היישוב הזה שנציגיו הנכבדים נמצאים פה.

אילן שלגי: אני מבין שכרגע חזרו ללימודים.

קריאה: חזרו אתמול.

אילן שלגי: ח"כ זחאלקה ביקש דיון מהיר והחליטו להעביר אותו אלינו והנה לומדים, אבל השאלה איך לומדים, אם יש בטיחות ויש תנאים.

קריאה: יש תנאים מסוימים.

שמחה שניאור: הלוואי שנגיע למצב שיש בבית הספר הזה בכלל יישובי הקבע.

אילן שלגי: שילמדו באסבסטים?

שמחה שניאור: לא, אני מתכוון לפיתוח.

שמחה שניאור: אתם לא אומרים את כל הדברים.

שמחה שניאור: מינהל הפיתוח, בתיאום עם המועצה ובתיאום עם המכון, התחלנו בתוכנית לפיתוח שני מקומות בתל-שבע, אחד מהם הוא חטיבת ביניים.

שמחה שניאור: יש בידי תוכניות של חטיבת ביניים חדשה שנבנית אך ההורים לא רוצים שהילדים ילכו ללמוד בחטיבה החדשה.

שמחה שניאור: כרגע בחטיבה הזאת, שיש לה קיבולת של לפחות 6 כיתות, לומדות בסך הכל שלוש כיתות בשכבה.

שמחה שניאור: לכן בכלל לא צריכים להשקיע אגורה בקרוואנים!

טלב אלסאנע: אתה אומר שהפתרון הוא בתי ספר חלופיים, שאלתי היא כזו - הנה כבר יש חטיבת ביניים והתלמידים לומדים שם, מדוע אתם לא מאפשרים תנאים פיזיים ראויים?

אילן שלגי: אני רוצה להבין מנציג המועצה האזורית איך המועצה רואה את הבעיה ואם יש מבנה חדש מי אמור לאכלס אותו ומה הפתרון לתלמידים.

אילן שלגי: בחטיבה החדשה ילמדו אחרים?

מוסא אבו אסא: לא.

אילן שלגי: אתה אומר שאתה צריך שתי חטיבות אבל שתיהן תהיינה מלאות בשנה הבאה ובמקום הזה שעדיין יש אסבסטים וקרוואנים ישנים צריך מבנים משופרים.

מוסא אבו אסא: נכון.

מוסא אבו אסא: אין ברירה אחרת.

חיר אלדין אלבז: הפתרון שהוצע פה כפתרון זמני לשפץ את הכיתות לא יפתור שום דבר.

חיר אלדין אלבז: קרוואן שפג תוקפו מזה 5-6 שנים, גם אם תשפץ אותו הוא לא יהיה ראוי.

חיר אלדין אלבז: יש תמונות, הן מדברות בעד עצמן.

חיר אלדין אלבז: חשבנו שבמקום "להכריח" אתכם לבוא אלינו נראה לכם את התמונות.

חיר אלדין אלבז: מאחורי כל תמונה כזאת יש כיתה.

קריאה: אלה התמונות שאחרי השריפה.

חיר אלדין אלבז: יש תמונות שלא קשורות לשריפה.

חיר אלדין אלבז: אני מודה לכם על כך שהסכמתם לבוא ולסייר במקום.

חיר אלדין אלבז: הבעיה היא לא רק המבנים, הבעיה היא גם בתחומים אחרים, גם בביטחון האישי של התלמידים, יש מספר רב של תלונות במשטרה על אלימות, בין אם זה בין ילדים ובין אם זה ילדים כלפי מורים או להפך.

חיר אלדין אלבז: זה שמשפצים כיתה זה לא פותר את הבעיה.

חיר אלדין אלבז: משרד החינוך בעצמו קובע שהמקומות האלה אינם ראויים למגורי אדם, גם אם ישפצו אותם.

חיר אלדין אלבז: אני מציג את הדף הרשמי שמצביע חד משמעית שגם לאחר שיפוץ המבנים לא ראויים.

חיר אלדין אלבז: בכל זאת משפצים אותם עכשיו.

אילן שלגי: המסמך הזה, שמתייחס לביקור באפריל 2003, חתום על ידי ממונה הבטיחות מר קושניר אבל לא כתוב שהוא ממשרד החינוך.

חיר אלדין אלבז: זה פיקוח של משרד החינוך.

אילן שלגי: זה איש שלכם, מר שניאור?

שמחה שניאור: אמת.

רבקה מורנו: קושניר הוא עובד מטעם חברה שמייעצת לממונה על הבטיחות במשרד החינוך.

שמחה שניאור: אנחנו לא משפצים מבנים, אנחנו רק בונים בניית קבע.

אילן שלגי: מיד נחזור לזה.

אילן שלגי: מר אלבז, אומר לך משרד החינוך שיש כיתות ריקות במבנה אחר ביישוב שלכם, מדוע אתם לא מוכנים ללכת לשם, ולו באופן זמני?

קריאה: זה רחוק.

חיר אלדין אלבז: עוד הפעם מנסים להאכיל אותנו תבשיל שאנחנו לא מסוגלים לבלוע.

חיר אלדין אלבז: בית הספר הזה נמצא במרחק ויש מורכבות.

קריאה: אולי אפשר לסדר את נושא ההסעות.

אילן שלגי: בדיוק רציתי לשאול.

אילן שלגי: אולי המועצה המקומית תסדיר הסעה, משרד החינוך ישתתף בהוצאות ו-4 הקילומטר האלה לא יהיו בעיה.

קריאה: ח"כ שריד, שמכיר את השטח לא פחות טוב מאתנו, יודע שהמרחק הוא לא תמיד רק גיאוגרפי.

קריאה: יש מבנה חברתי מסוים שלצערנו הרב עד לרגע זה לא הצלחנו להתמודד איתו, זו בעיה קיימת, יש הרכב חברתי בעייתי וצריכים לקחת את זה בחשבון.

קריאה: יש בית ספר, צריך לשפץ אותו, זה מה שיענה על הצרכים.

איוב קרא: לעניין האבטחה בבתי ספר - אני חושב שזה אבסורד שבכל מדינת ישראל דואגים לביטחון, לאו דווקא לביטחון אישי אלא גם בנושא הסמים עושים סדר וגם בנושא האלימות בתוך בית הספר, ולאורך כל הממשלות שהיו במשך שנים לא נמצא צדיק אחד שיטפל בסוגיה הזו.

איוב קרא: יש חוק ליהודים וחוק לערבים, זה דבר שאסור שיקרה, צריכה להיות אבטחה בכל בתי הספר.

אילן שלגי: רבקה מורנו, אני מבקש שתתייחסי לא לשאלה של המבנים, אלא עד כמה אתם מתייחסים לאמירות הברורות של התושבים שאומרים "לא מתאים לנו ללמוד בבית הספר השני".

אילן שלגי: כלומר, מהי החלוקה של התלמידים ביישוב לחטיבת ביניים זו או לחטיבת הביניים החדשה ואיך אתם מתמודדים עם זה.

רבקה מורנו: אני רוצה לפתוח בכל זאת בחומר רקע.

רבקה מורנו: יש לי כאן מפות שמראות שבין בית הספר הזה, שנבנה לפני 4 שנים, לבין בית הספר שאנחנו מדברים עליו יש פחות מ-2 קילומטר.

רבקה מורנו: יש הגזמה בהעלאת הצורך בהסעה.

רבקה מורנו: בית הספר השני נבנה לפני 4 שנים על קרקע שהוצעה על ידי הרשות, במימון המשרד ולפי הצורך של האוכלוסייה.

רבקה מורנו: המטרה היא שלאט-לאט הצורך במבנים ארעיים ייפסק ואנחנו נבנה אך ורק בבנייה קשה, זאת המדיניות לפיה פעלנו ואנו פועלים בהתאם לתקציב שברשותנו.

רבקה מורנו: אבל, בבית הספר לומדים כיום רק 300 תלמידים ב-10 כיתות ויש 7 כיתות ריקות.

אילן שלגי: ומה יהיה המצב בשנה הבאה?

אילן שלגי: אומר פה סגן יו"ר המועצה שבשנה הבאה שניהם יהיו מלאים.

רבקה מורנו: יהיה גידול טבעי של עוד שתי כיתות אבל עדיין יישארו כיתות פנויות.

קריאה: להעביר את התלמידים לבית ספר אחר זה פתרון זמני.

רבקה מורנו: זה פתרון מיידי שמוצא מיידית אחרי האירועים הקשים שהיו.

רבקה מורנו: השביתה של ההורים החלה ב-11/11, מיד נכנסנו לכוננות ונתנו אפשרות שהתלמידים ילמדו גם במתנ"ס, גם בכיתות הפנויות וגם במבנה המרוחק שאנחנו מדברים עליו אבל ההורים סירבו לקבל כל פתרון.

רבקה מורנו: על פי החלטת בג"ץ מלפני חודשיים הורים נדרשו לעבור למבנה הקבע שבנינו ולא לבקש שיפוץ מבנים שלא ראויים, זאת המדיניות היום.

רבקה מורנו: יש כיתות בנויות, כיתות קבע.

אילן שלגי: את מדברת על החלטת בג"ץ ביישוב אחר.

קריאה: לא דומה לחלוטין.

קריאה: שם ביטלו לחלוטין בית ספר והקימו בית ספר אחר, כאן חטיבת הביניים תמשיך להתקיים.

רבקה מורנו: אני טוענת שהצענו פתרון זמני להורים, ההורים ביקשו לשפץ את כל בית הספר כמכלול ולהביא עשרה מבנים מיידית ולא הם לא חוזרים ללימודים.

רבקה מורנו: רק ביום ראשון הסכימו לחזור ללימודים.

אילן שלגי: מה אתם עומדים לעשות כעת?

אילן שלגי: איך אתם רואים את הפתרון כאשר ברור לך שההורים לא ישלחו את הילדים לבית הספר האחר?

רבקה מורנו: ישנם ארבעה מבנים שכרגע נמצאים בשיפוץ, זה ייתן לנו את האפשרות להשאיר את הכיתות ולקלוט מבנים יבילים חדשים שהמועצה רכשה עכשיו.

רבקה מורנו: בתכנון הרחוק יותר מוכר הצורך לבנות בבנייה קשה עוד 500 מטר.

קריאה: זה בטוח לא יהיה בשנה הבאה.

רבקה מורנו: הוכר הצורך, כלומר לאט-לאט הקרוואנים יחוסלו.

יוסי שריד: בשנה הבאה לא יהיה בינוי בכלל על פי התקציב, לראשונה בתולדות המדינה.

יוסי שריד: מספר לך שניאור שאם אין התחלות בנייה עכשיו נסים לא יקרו.

יוסי שריד: אין התחלות בנייה כי אין תקציב.

יוסי שריד: לי יש "קינה נצחית" בישיבות האלה, שהדיונים כאן קצת תלושים מן המציאות.

יוסי שריד: מדברים על עניינים כאלה ואחרים אך המציאות עושה את שלה ואין מבנים חדשים במערכת החינוך, פעם ראשונה בתולדות המדינה.

יוסי שריד: אני לא רוצה לחזור על כל מה שאנחנו יודעים לגבי המגזר הבדואי, המצב שם, בלי קשר למבנים כאלה ואחרים, הוא בכי רע.

יוסי שריד: תמיד אני מספר שפעם הייתי עם הבן שלי באחד היישובים הבדואים ואני לא אשכח את השאלה שהוא שאל אותי, לא באירוניה אלא בתום לב של ילד: "תגיד אבא, המקום הזה זה בארץ?

יוסי שריד: " זה אומר הכל.

יוסי שריד: התביישתי להגיד לו שכן.

יוסי שריד: אין צורך להכביר מילים על המצב, המצב ידוע והוא בכי רע.

יוסי שריד: אותנו מעניינים הילדים בכל דיון ודיון, ורק הילדים, לא המבוגרים, לא הבעיות שביניהם ולא הסכסוכים ההיסטוריים שביניהם.

יוסי שריד: סכסוכים מן הסוג הזה מן הראוי שייפתרו פעם, אי אפשר להשליך את הכל לפתחו של משרד החינוך.

יוסי שריד: צריכים לעשות מאמץ, אי אפשר לקבל כגזירה משמים שאין מה לעשות.

יוסי שריד: מה זאת אומרת אין מה לעשות?

יוסי שריד: יש מה לעשות.

יוסי שריד: בכל זאת, זה הרי משווע לשמים שעומדות 8 כיתות פנויות בשעה שהמצוקה כל כך גדולה.

יוסי שריד: אז ממה נפשך?

יוסי שריד: אם הדאגה שלנו לילדים כל כך גדולה המצב הזה הוא בלתי הגיוני.

יוסי שריד: אי אפשר לקבל את זה כגזירה.

יוסי שריד: אתם יודעים כמה פעמים נתקלתי בבעיות מהסוג הזה?

יוסי שריד: לא רק כאן, אלא גם במקומות אחרים.

יוסי שריד: בכל הכבוד, אולי גם משרד החינוך צריך להיכנס בעובי הקורה ולנסות ליישר הדורים ולראות מה אפשר לעשות.

יוסי שריד: לא יכול להיות שמצד אחד יש מצוקה כזו ומצד שני יש שמונה חדרים פנויים.

יוסי שריד: הרי כל אדם שיגיע מחוץ לארץ יגיד לכם: "חבר'ה, זה טירוף".

יוסי שריד: הילדים מעניינים אותנו, לא ההורים של הילדים עם כל החשבונות שמסביב.

יוסי שריד: אני אגיד לך מה אני הייתי אומר לך לו הייתי שר החינוך.

יוסי שריד: הכיתות האלה לא ראויות ל"מאכל אדם", לא ראויות למגורי אדם, לא ראויות למגורי ילדים ולא ללימוד של ילדים.

יוסי שריד: לו הייתי שר חינוך הייתי מבקש ממך להביא לשם מבנים יבילים חדשים.

סלימאן אבו ענזה: נמצאים כ-600 תלמידים בבית הספר הזה שהוקם לפני 20 שנה, עכשיו לשנות מדיניות תוך 24 שעות זה קשה.

סלימאן אבו ענזה: להגיד ל-500 תלמידים: "תעברו לבית ספר אחר" זה קשה.

סלימאן אבו ענזה: זה בית ספר שהוקם לפני 4 שנים, זה בית ספר מוצלח שמתגאים בו, למה לא לקלוט 500 תלמידים?

סלימאן אבו ענזה: למה התלמידים בורחים משם?

סלימאן אבו ענזה: אם יש לנו בעיות איכלוס או שבטיות זה לא צריך לבוא על חשבון התלמידים, התלמיד לא אשם.

סלימאן אבו ענזה: אנו דורשים התחייבות מהאחראים במשרד החינוך להמשיך בבנייה בבית הספר הקיים, בית ספר אלון.

קריאה: זה 500 מטר, בסך הכל 4 כיתות, על מה אתה מדבר?

סלימאן אבו ענזה: לא מדובר ב-500 מטר ולא באלף מטר.

סלימאן אבו ענזה: בית ספר ברמלה משבית את בית הספר על תיקון מזגן, אנחנו נמצאים במצבים חמורים.

אילן שלגי: מר שניאור, בהנחה ששני בתי הספר יהיו מלאים, אם לא בעוד שנה אז בעוד שלוש שנים, מה הפתרון לחידוש בית הספר הזה שהוא במצב מאוד לא טוב?

שמחה שניאור: תוכניות יש אבל צריך ביצוע.

שמחה שניאור: כרגע לפחות יהיה להם מקום לשנתיים הקרובות עד שתסתיים הבניה.

קריאה: הרי יש לך כיתות ריקות, למה שלא יעברו לשם?

קריאה: אתה בונה בניה לא נכונה ולא ראויה.

שמחה שניאור: עם כל הכבוד, גם חברי הכנסת יודעים שאנחנו עדיין בונים בתכנון מסודר עם הרשות המקומית.

שמחה שניאור: אנחנו לא בונים לפני שאנחנו מקבלים קרקע כדת וכדין מהרשות המקומית.

שמחה שניאור: לפני 4 שנים הרשות המקומית נתנה לנו את המקום ושם בנינו, אנחנו לא יכולים לרכז את כל הכיתות במקיף אחד, זו לא המדיניות של המשרד ובכך הם צודקים כי ככל שבית הספר גדול יותר כך יורדת רמת התלמידים.

אילן שלגי: איך אתם תכפו עליהם ללכת לבית ספר שהם לא רוצים ללכת אליו?

אילן שלגי: עד עכשיו שמעתי שאנשים לא רוצים לשלוח את הילדים לבית הספר החדש כי זה אופי שונה של אוכלוסייה וגם לחלק מהם יש בעיה של מרחק, עכשיו אני מבין שיש בעיה נוספת, האם משרד החינוך מכיר את הנושא ויודע איך לטפל בו?

מוחמד אלגריאניו: אני אומר לך שהתלמידים האלו היו לומדים ביחד בחטיבה הישנה וכשהוחלט על ידי הרשות לבנות בית ספר אחר בשכונה 14, הרי מי שהחליט על הבינוי הייתה הרשות.

אילן שלגי: אז מה הבעיה שם היום?

אילן שלגי: ההנהלה?

אילן שלגי: המורים?

מוחמד אלגריאניו: לא.

מוחמד אלגריאניו: אני אומר לך שההנהלה והמורים הם הצוות הטוב ביותר ביישוב, מורים למופת ומנהל למופת, אין שום טענה נגדם.

אילן שלגי: אז למה לא רוצים ללכת לשם?

מוחמד אלגריאניו: יש בעיה עם השבטים, אני שמעתי את זה עכשיו מפי החברים.

אילן שלגי: אבל זה נולד עכשיו?

אילן שלגי: הרי השבטים גרו שם כשהתחלתם לבנות את בית הספר!

קריאה: בבקשה מהתלמידים ללכת לבית ספר שהם לא רוצים ללכת אליו אתה מעודד נשירה!

חליל אבורקיק: אם אני מסתכל על סך כל הכיתות בשתי חטיבות הביניים ובתיכון יש 48 כיתות וזה מספיק בדיוק.

חליל אבורקיק: למה חשבנו על הקמת חטיבת ביניים חדשה?

חליל אבורקיק: כי היה עומס במתחם אחד.

חליל אבורקיק: פתחנו בית ספר לתפארת, חבל להכפיש את שמו של בית הספר החדש, בית הספר הוא יפה, מסודר, מודרני, עם צוות מקצועי מעולה ובארבע השנים האחרונות אף חלון לא נשבר בבית הספר הזה, וזה מסביר הרבה דברים.

חליל אבורקיק: לא היו קטטות בבית הספר החדש.

אילן שלגי: בכל הארץ אין דבר כזה שארבע שנים לא נשבר חלון.

חליל אבורקיק: זה בית הספר היחיד שהמחשבים בו מתיישנים, כי אצלנו כל הזמן גונבים עוד לפני שפתחנו את האריזה.

חליל אבורקיק: שם המחשבים מתיישנים ומבקשים לחדש אותם.

חליל אבורקיק: אבל, משום מה, חלק מההורים לא רוצים לשלוח לשם את הילדים.

חליל אבורקיק: לא כולם, עובדה שיש 300 ילדים שם ויש ייצוג של כל המשפחות - של משפחת אבו אסא, של ג'וויל, של אבו עמרה, מגוון של משפחות.

חליל אבורקיק: משום מה חלק מהמשפחות לא רוצות להגיע לשם.

חליל אבורקיק: כיום, אם אני רוצה לפתור את הבעיה של חטיבת הביניים הישנה אני לא יכול כי יש לי שם בסך הכל 5 כיתות ריקות.

חליל אבורקיק: בית הספר הזה צומח, יש בו שתי כיתות י', בשנה הבאה יש לי עוד שתי כיתות י"א, אז גם אם אני חושב שהחטיבה החדשה תפתור את הבעיה אני לא יכול לעשות את זה.

חליל אבורקיק: נגיד שכל מי שצריך ללכת לחטיבה החדשה הלך לשם, החלק השני נשאר בבניין הישן.

חליל אבורקיק: הבניין הזה ישן, לא יפה, שרוף, זה ממש מנקר עיניים שחלק לומד בתנאים תת-אנושיים וחלק לומד בתנאים האלה.

מוחמד ברכה: אני מציע להקים ועדת משנה שתיתן את המלצתה תוך שבוע, הדבר הזה לא יכול להימשך.

מוחמד אלגכנאוי: בתי הספר מחולקים לשני חלקים - בית ספר שבנוי מאסבסט, מבניין יביל, ובית ספר קבוע.

מוחמד אלגכנאוי: אי אפשר שביישוב קבע, כשבודקים את הגידול הטבעי ואת התוספת של הילדים יתעורר משרד החינוך בדקה התשעים.

מוחמד אלגכנאוי: משרד החינוך צריך להכין תוכנית מראש על מנת לעקור את התופעה הזאת.

מוחמד אלגכנאוי: כמו כן, צריך לדאוג לשלומם של המורים ושל התלמידים.

מוחמד אלגכנאוי: אני מציע שבנושא החינוך במגזר הבדואי יהיה דיון לזמן יחסית ארוך על מנת לראות מה קיים, מה חסר ומה אפשר לעשות.

מוחמד אליהב: אני יודע שיש בעיה מאוד קשה עם ההורים אבל אני מציע כאן להורים לא להשתמש בתלמידים כנשק וכן לא להשתמש בשום פנים ואופן באלימות, אם זה שריפת מבנים, אני יודע שבחודש האחרון נשרפו הרבה מאוד מבנים יבילים.

מוחמד אליהב: הוא הוצא מבית הספר והומלץ על ידי המשטרה שלא ייכנס לבית הספר, לדעתי זה דבר פסול, צריך לפתור את כל הבעיות בדרכי נועם.

מוחמד אליהב: אני מבקש מההורים לא להשתמש בשום פנים ואופן בתלמידים.

מוחמד אליהב: צריך לפתור את הבעיה באופן מיידי.

מוחמד אליהב: יש צורך בריפוי פדגוגי ובריפוי פיזי מותאם, חיוני וחשוב לגבי הבדואים בדרום.

אילן שלגי: דבר על תל-שבע, זו בעיה גדולה שאנו לא דנים בה כרגע.

מוחמד אבו שנדי: בין הכיתות יש תעלות בעומק שני מטר, אם ירד עכשיו גשם כל הגשם הזה נכנס דרך הרחוב מבחוץ.

מוחמד אבו שנדי: עשו תעלות כדי שהגשם ייכנס מהרחוב לבית הספר, צריך מהר מאוד לפתור את הבעיה הזאת כדי שהילדים יוכלו להיכנס לכיתה.

מוחמד אבו שנדי: אם יש גשם הם לא יכולים להיכנס לכיתה, פשוט מאוד.

קריאה: אני רוצה להעיר שמנהלת המחוז הסכימה להיפגש עם ההורים.

מוחמד אבו שנדי: הגשנו בקשה, שלחנו פקסים והיא סירבה לשבת אתנו.

אברהם הירשזון: בואו נירגע.

אברהם הירשזון: אני מבקש מחבריי, חברי הכנסת, לשמוע.

אברהם הירשזון: הוועדה מביעה דאגה מכך שילדים בבית הספר חטיבת הביניים יגאל אלון בתל-שבע לא למדו במשך כחודש ורק היום, עקב זימון ישיבת הוועדה הזו, חזרו ללמוד.

אברהם הירשזון: הוועדה ממנה את חברי הכנסת טלב אלסאנע, מוחמד ברכה וג'מאל זחאלקה כוועדת משנה לבחינת נושא הבינוי בבית ספר יגאל אלון ותכנון הלימודים בחטיבות הביניים ביישוב תל-שבע בכלל, לרבות היבטים פדגוגיים, פיזיים וחברתיים.