ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 112, 2003-12-04 12:00

אילן שלגי: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

אילן שלגי: הגברת יפה ויגודסקי, בבקשה.

יפה ויגודסקי: אני מודה ליו"ר הוועדה, ולחברי הוועדה.

יפה ויגודסקי: אני מגיעה לא מעט לוועדת החינוך של הכנסת, אף פעם לא פגשתי כל כך הרבה חברים בו-זמנית בוועדה, אז אני מודה פעמיים.

אילן שלגי: תודה רבה שאת מקבלת אותנו.

אילן שלגי: הביקור הזה תוכנן לפני חודשיים או שלושה והוא לא היה אמור להתייחס לחרב שכרגע תלויה מעל המוסד החשוב הזה.

אילן שלגי: כשאנחנו באים לכאן בעת הזאת, אי אפשר לא להתייחס לדברים שקורים או אולי יקרו בקרוב.

אילן שלגי: בכל זאת, הייתי רוצה שהדיון שלנו יתייחס בעיקר לחשיבות של הטלוויזיה הלימודית, אבל אני מעדיף לקרוא לה הטלוויזיה החינוכית, זה תפקידה העיקרי.

אילן שלגי: כמובן שאי אפשר להפריד בין לימוד לחינוך, הדברים הם משולבים.

אילן שלגי: היות וכולנו יודעים מה קורה אז כאמור נתייחס גם, אבל אני מבקש שזה לא יהיה עיקר הדיון.

אילן שלגי: אני יודע שהנושא של הטלוויזיה החינוכית נמצא בוועדת הכספים של הכנסת, ואני יודע שיהיה דיון בימים הקרובים.

אילן שלגי: אני מקווה שגם אני אוכל להיות שם ולהתבטא.

אילן שלגי: אנחנו יודעים שהיה דו"ח חשוב מאוד של ועדת שטרן, ששרת החינוך אמצה אותו.

אילן שלגי: הדברים היו אמורים להתחיל להשתנות בכיוון החיובי והסכמה כללי.

אילן שלגי: אנחנו מקווים שאמנם כך יהיה.

אילן שלגי: אנחנו רוצים היום ללמוד את העובדות.

אילן שלגי: אני מבקש שתיתנו לנו – כוועדת החינוך – כלים כדי להסביר מדוע חשוב שהמוסד הזה ימשיך להתקיים, גם אם תוך כדי התייעלות, ומה יקרה אם לא תהיה טלוויזיה לימודית, אבל הצוות המוביל והאיכותי ישתלב באיזושהי רשות אחרת.

אילן שלגי: מה המשמעות של הדברים.

אילן שלגי: אני מחזיר לך, יפה, את רשות הדיבור, ואחר כך אני מניח שיהיו עוד אנשים שידברו.

אילן שלגי: אני אבקש גם שחברי הכנסת ידברו.

אילן שלגי: תוך כדי הדברים, אן יהיו לנו שאלות, אז נרשה לעצמנו לשאול.

אילן שלגי: בבקשה.

יפה ויגודסקי: עשינו סיור קצר באולפנים ובמחסן התפאורה.

יפה ויגודסקי: לפני שאתחיל את דבריי, מאחר ולא לכולכם יש את הזמן לצפות בטלוויזיה, בשעות שהטלוויזיה החינוכית פועל.

יפה ויגודסקי: ברשותכם אני רוצה להראות כאן קצת על הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: נקרין סרטון קצר עם לקט ממבחר התוכניות שלנו.

יפה ויגודסקי: מה שראינו זה מהמעט, זה לא מההרבה, אלה קטעי נבחרים.

יפה ויגודסקי: אני חושבת שכל היושבים כאן מבינים שזאת תחנה ציבורית יחידה שמתעסקת בכל התוכניות הייחודיות, שתומכות המערכת החינוך גם בצד הקוריקולרי וגם בצד הלא קוריקולרי.

יפה ויגודסקי: בקריאה, בחשבון, בתחום של מחשבים, בתחום של מדע וטכנולוגיה, באוכלוסיות ייחודיות, בעולים חדשים, באתיופים, ברוסים בבני מיעוטים, תוכניות לערבים - שאף אחד לא משדר.

יפה ויגודסקי: מטפלים בנוער חילוני ובנוער לא חילוני, כאשר מדובר על תוכנית שמתעסקת בתחום של אזרחות ודמוקרטיה, תחומים של נושאים לחקיקה.

יפה ויגודסקי: מתעסקת בנושא של צריכה ביקורתית של תקשורת בתוכניות תקשורת למיניהן.

יפה ויגודסקי: בהקניית מוסיקה קלאסית, בהקניית ערכים לאומיים ואוניברסליים, במניעת סמים ואלימות, בשוויון בין המינים, באוכלוסיות בעלי צרכים ייחודיים, כמו התוכנית שראינו של תום וגיא.

יפה ויגודסקי: תוכניות שמקנות ידע וערכים בתרבות, כמו חוצה ישראל, בתוכניות שמקרבות את הנוער לנושא של תקשורת, כמו תיק תקשורת ואחרים.

יפה ויגודסקי: אין כאן דוגמניות, אין כאן דוגמנים צעירים, יש כאן מנחים מקצועיים לבושים, עם עברית תקנית.

יפה ויגודסקי: אין כאן פרסומת, לא גלויה ולא סמויה, אין כאן עידוד לצריכה.

יפה ויגודסקי: יש פה ערוץ טלוויזיה ציבורית חינוכית, שבא לתת את המענה האמיתי למערכת החינוך הן בהקניית ידע, הן בהקניית ערכים, הן בהקניית והן בהקניה של השכלה כללית.

יפה ויגודסקי: אני שמחה שחה"כ שלגי אמר בפתיחה שלא נדבר על נקודת המצב שאנחנו נמצאים בה עכשיו.

יפה ויגודסקי: הוא העלה את הדיון לרמה הרבה יותר גבוהה.

יפה ויגודסקי: השאלה המרכזית נשאלת אם בכלל יש צורך במפת התקשורת של היום בשידור ציבורי חינוכי.

יפה ויגודסקי: זוהי שאלה ערכית, שאפשר גם לשאול אותה: האפ טלוויזיה הוא כלי בידורי מסחרי נטו, או האם יש לטלוויזיה גם תפקיד חינוכי תרבותי, כפי שאנחנו, אנשים הטלוויזיה החינוכית ואנשי חינוך רואים אותו.

יפה ויגודסקי: תפקיד של הקניית ידע, תפקיד של הקניית ערכים, טיפול בדילמות, בעיות חברתיות, צמצום של פערים חברתיים, טיפול באוכלוסיות ייחודיות ובעלות צרכים.

יפה ויגודסקי: אני חושבת שמיותר לומר, שהתשובה מאוד ברורה, מול המציאות בה אנחנו נמצאים היום, של שלל גדול של ערוצים של טלוויזיה מסחרית, שמילת הפתח של ה היא רייטינג, ורייטינג בלבד.

יפה ויגודסקי: ברשותכם, אציג כמה נתונים על מחקרים שהגיעו לידיי בתקופה האחרונה.

יפה ויגודסקי: מחקר שנעשה לאחרונה בארצות הברית הוכיח ששעות טלוויזיה של ילדים הן יותר מך הכל שעות מערכת החינוך, שעות הורה ושעות מחשב.

יפה ויגודסקי: ילדים מגיל אפס עד שנתיים נמצאים מול המסך כשעתים בשבוע.

יפה ויגודסקי: בגלל אותם ערוצים מסחריים הגיעו למסקנה שיש בעיות של שפה, הבנת נקרא, קריאה וכתיבה.

יפה ויגודסקי: יש פער גדול מאוד בין השפה שמדוברת באותם ערוצים מסחריים, לעומת השפה הנקיה, שפת האם של אותה מדינה.

יפה ויגודסקי: מחקר שנעשה בארץ, באוניברסיטת בר-אילן, שבדק את הערוצים: ראשון, שני וערוץ הילדים, הוכיח ש-51% מהתוכניות, נרשמו בהן מקרי אלימות.

יפה ויגודסקי: ב-29% מהתוכניות מדובר באלימות פיזי ומילולית.

יפה ויגודסקי: בכל ארבע דקות בממוצע יש אירוע אלים.

יפה ויגודסקי: בהפקות מיובאות תכפילו את הנתונים האלה פי שלושה.

יפה ויגודסקי: הם דרגו את שלושת הערוצים האלה.

יפה ויגודסקי: במקום הראשון היה ערוץ 2, במקום השני זה ערוץ הילדים ובמקום השלישי ערוץ 1.

יפה ויגודסקי: ב-34% מהתוכניות המסר שהתקבל זה שניתן להשתמש באלימות למטרות חיוביות.

יפה ויגודסקי: גיבורי התרבות של הילדים והנוער היום, באים מאותן טלנובלות ספרדיות.

אילן שלגי: לאיזה גיל מדברות הטלנובלות.

ענבל גבריאלי: ילדים בכיתה ג', ד'.

יפה ויגודסקי: יש טלנובלות גם לילדים בגיל 6, 7.

יוסי שריד: בת של בת אחותי, בת 5, מבקשת שיקראו לה חואניטה.

יוסי שריד: זה בתשובה לשאלתך.

יהודית גידלי: בוועדת החינוך ההצלחה התקשורתית ההיסטרית ביותר הייתה כשהיו הקטנטנות בוועדה.

יפה ויגודסקי: המוטו ברור לנו.

יפה ויגודסקי: יש לנו דור חדש של גיבורי תרבות, שהם לא בדיוק אותנטיים לגיבורי התרבות הישראלים, אלה שאנחנו מצפים לראות כסמל ודוגמה.

יפה ויגודסקי: המוטו הוא מכירה ולא הקנייה, לא של ידע, לא של תרבות, ולא של ערכים.

יפה ויגודסקי: כל הנושאים שהעליתי כאן בקצרה, הועלו בוועדה בראשותו של יאיר שטרן, שיושב אתנו כאן, והתמנתה על ידי שרת החינוך בינואר 2003.

יפה ויגודסקי: המלצותיה הוגשו בספטמבר 2003, וכולן אושרו על ידי שרת החינוך.

יפה ויגודסקי: זו ועדה שכללה אנשי חינוך אני ספר, תרבות, משפט, חברה ואפילו נציג של האוצר.

יפה ויגודסקי: הם הגדירו את היעדים המרכזיים של טלוויזיה חינוכית ציבורית, והם שאלו את השאלה העקרונית ששאלת, חבר הכנסת שלגי, האם באמת צריך טלוויזיה ציבורי חינוכית, או להתמזג עם ערוץ אחר.

יפה ויגודסקי: הם גם בדקו מה קורה בארצות אחרות, בטלוויזיות ציבוריות חינוכיות אחרות שפועלות במסגרת החינוך האירופי, גוף שנקרא EBU.

יפה ויגודסקי: הגיעו לחכמה הסכמות בסיסיות, שכדאי שנכיר אותן.

יפה ויגודסקי: הם הגיעו למסקנה שטלוויזיה חינוכית ציבורית צריכה לתת מענה לתוכניות הפורמליות והבלתי פורמליות של מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: זו צריכה להיות מערכת שמשלימה את מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: ברור לנו היום, שככל שהמערכת הולכת ונעשית רזה יותר, שהמשאבים שלה מצטמצמים, שלפעמים היא הולכת לאיבוד, שהיא טועה בדרך, שצריך עוד סוכן חינוך, סוכן תרבות שיעשה את ההשלמה גם ליכולים וגם לבלתי משיגים, גם לילדים ממרכז הארץ, וגם לילדים בפריפריה, למגזרים השונים, לילדים וההורים.

יפה ויגודסקי: תפקיד של טלוויזיה ציבורית חינוכית הוא להקנות ערכים לאומיים אוניברסליים,, מערכת החינוך מתקשה להקנות להם, ואולי היא חסרת כלים רלוונטיים לילדים, כי אולי הדרך בה היא פנתה מקשה את זה עליה.

יפה ויגודסקי: היא צריכה לבנות גיבוי תרבות רלוונטיים ואותנטיים שמייצגים מסרים לאומיים וחברתיים.

יפה ויגודסקי: היא צריכה לטפל בדילמות ובעיות חברתיות שעל סדר היום.

יפה ויגודסקי: היא צריכה לתת במה לתרבות הישראלי, והיא צריכה להשתמש במדי הזאת כדי להקנות ידע בשיטות קצת יותר אטרקטיביות, כמו טלוויזיה שיכולה להיות טלוויזיה אינטראקטיבית, שכוללת בתוכה גם את המדיה התקשורתית וגם את המדיה המיחשובית, שהתלמידים כבר נגישים אליה.

יפה ויגודסקי: כל המטלות שצוינו כאן ואחרות, לא מטופלות על ידי הערוצים המסחריים.

יפה ויגודסקי: אני מעזה להגיד בביטחון גמור, גם לא בערוץ הציבורי הכללי, גם בגלל נושא הרייטינג, וגם בגלל שהם לא רואים בנושאים האלה מנדט שהם מחויבים בו.

יפה ויגודסקי: כולם מתנערים מאותם תפקידים שהגדרנו קודם.

יפה ויגודסקי: אותם ערוצים מסחריים שעומדים מול אוכלוסיות היעד לנו, קרי ילדים, נוער, והוריהם, ערוצי הנישה, כמו ערוץ הילדים משמשים בדרך כלל כשמרטפים ולהנאה בלבד.

יפה ויגודסקי: מאוד נוח להורים להשאיר את הילד מול המסך לכמה שעות, ולשחרר אותם מעולו של זה.

יפה ויגודסקי: ועדת שטרן לא רק הגדירה יעדים אופרטיביים, אלא הגדירה נושאים שהיו מעורפלים, חלקם אפילו כאובים, מול הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: הם הגדירו אוכלוסיות יעד, תחומי דעת שבהם אנחנו צריכים לטפל, וגם צעדי התייעלות בטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: ישבתי לפני הישיבה עם חבר הכנסת יוסי שריד, שהיה שר החינוך, כשאני הייתי במשרד, ולא פעם דברנו על הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: נושא ההתייעלות הועלה גם אז, אבל ועדת יאיר שטרן הציעה צעדים מאוד אופרטיביים לנושא ההתייעלות, שהתקבלו על ידי עובדי הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: מבנה ארגוני חד, וגם הקף תקציבים.

יפה ויגודסקי: ההמלצות כולן - מאוכלוסיות יעד, עבור ליעדים, עבור להקף תקציבי, עבור לתהליך התייעלות – אומצו על ידי שרת החינוך בספטמבר 2003.

יפה ויגודסקי: נכנסתי לתפקידי בטלוויזיה החינוכית ב-1 באפריל 2003.

יפה ויגודסקי: התנאי שלי גם מול העובדים, גם מול השרה וגם מול יאיר שטרן היו נתחיל בתהליך התייעלות והתכווננות מול מסקנות הוועדה, שלא היו עוד סופיות, כדי לא ליצור עולם אחד שנקרא טלוויזיה חינוכית עד קבלת ההחלטות, ומול זה ועדה שעובדת ואין שום קשר בין שתי הישויות האלה.

יפה ויגודסקי: התחלתי עם עובדי הטלוויזיה החינוכית בתהליך התייעלות, ומעבר לזה לחדש את הקשר ההכרחי בין הטלוויזיה החינוכית ובין מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: מיד התחלנו במיפוי התוכניות הקיימות בטלוויזיה מול מיפוי הצרכים של מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: הקמנו צוותי עבודה משותפים מול כל הנושאים, אם זה עברית, לשון והבנת הנקרא, ואם זה מדע וטכנולוגיה, ואם זה מחשוב, ואם זה תקשורת, ואם זה המגזר הערבי, ואם זה הצרכים של האתיופים, ואם זה עניין של שוויון בין המינים.

יפה ויגודסקי: כל הנושאים שהמערכת מתלבטת בהם או זקוקה לתמיכה.

יפה ויגודסקי: נוצרו צוותי עבודה משותפים והתחלנו לעבוד הצורה מסודרת מול מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: אנחנו נמצאים כעת בהפקה של תוכנית בנושא של אלימות, בנושא של סמים, בנושא של צרכים ייחודיים של אוכלוסיות ייחודיות, זכויות וחובות תלמיד, חוברת של 100 מושגים ונושאים אחרים כמו מתמטיקה ואנגלית לגיל הרך.

יפה ויגודסקי: התייעלות היא אחד הנושאים הכאובים.

יפה ויגודסקי: חבר הכנסת שריד אמר לי במסדרון, שאליו עובדי הטלוויזיה היו מקשיבים לו אז, כשהיה שר חינוך, אז יכול להיות שהדיון הזה לא היה מתקיים.

יפה ויגודסקי: אבל אני רוצה לבשר לך, שיש פה תהליך חזק מאוד של התפכחות.

יפה ויגודסקי: מאז כניסתי עד דצמבר יהיה פה קיצוץ של 30% בכוח האדם.

יוסי שריד: ביבי, בניגוד לי, יודע לשלוט.

יוסי שריד: לא מבינים מה אני אומר, אותו מבינים.

יפה ויגודסקי: הדו"ח של יאיר שטרן מדבר על קיצוץ של 60%, בחודשים הספורים האלה הצלחנו לקצץ למעלה מ-30% מכוח האדם.

יפה ויגודסקי: הצלחנו לקצץ למעלה מ-50% מההוצאות השוטפות.

יפה ויגודסקי: הוצאות שוטפות הם דברים כואבים בטלוויזיה, כי אם אתה רוצה להביא מרואיין ואתה לא יכול לתת לו את המוניות, אתה לפעמים מפסיד אייטם או כוכב גדול.

יפה ויגודסקי: אבל יודעים כאן שהתשובה היא: אם אתה יכול להגיע בכוחות עצמך, תגיע כי אין מוניות בטלוויזיה.

יפה ויגודסקי: קיצצנו ב-50% בשעות הנוספות, קיצצנו בהפעלה שוטפת, ברכישה של בגדים, במיליון נושאים שכואבים לכל אחד מהאנשים שעובדים בתוך הטלוויזיה.

יפה ויגודסקי: אנשים הפנימו שאנחנו צריכים לעבור לשיטת עבודה אחרת, ניהול אחר, והתייחסות שונה לגמרי מהדרך שבה עבדנו, כשאנחנו יודעים שיש מי שנושף לנו בעורף, ויודעים שיש היום במפת התקשרות ערוצים מסחריים שכללי המשחק שלהם שונים מכללי המחק של תחנה ציבורית.

יפה ויגודסקי: הכנסנו שעון נוכחות, בהסכמת העובדים.

יפה ויגודסקי: אתה יודע, חבר הכנסת שריד, שיש פה שבעה ועדים וכולם שיתפו פעולה.

יפה ויגודסקי: עובדי הטלוויזיה החינוכית חותמים שעון נוכחות בצורה זקופה וגאים במה שהם עושים.

יפה ויגודסקי: בחודשים האחרונים הצלחנו לגייס הרבה מאוד כספים ממקורות חיצוניים להפקה של תוכניות.

יפה ויגודסקי: אנחנו עבדים עם הרבה מאוד קו-פרודוקציות, הרבה מאוד גופים מוכנים היום להשקיע, כדי שניצור עבורם תוכניות חדשות לטלוויזיה.

יפה ויגודסקי: יש לנו הרבה תוכניות לשנה הבאה, יחד עם משרד החינוך, יחד עם גופים אחרים.

יפה ויגודסקי: אנחנו מאוד רוצים להגשים אותן.

יפה ויגודסקי: אנחנו מאוד רוצים להתכנס לתוך ועדת שטרן, ואפילו ועדת האוזר המליצה, שזה ערוץ ייעודי, ערוץ 23.

יפה ויגודסקי: אנחנו מבקשים בו-זמנית להמשיך באופן חלקי בערוף הראשון, חלקי בערוץ 2 – כי ערוץ 2 מביא לנו עדיין את ההכנסות שאנחנו זקוקים להן.

יפה ויגודסקי: אנחנו מקווים שמהלך שנה עד שנתיים, כמו שכתוב בדו"ח שטרן, נתמקם בערוץ ייעודי, 33, שאמור להיות ערוץ הבית שלנו.

ענבל גבריאלי: רוצים אותו לערוץ הדמוקרטיה.

יפה ויגודסקי: רוצים אותו, אני לא יודעת לאן.

יפה ויגודסקי: אנחנו מאוד מפוקחים.

יפה ויגודסקי: אנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בעולם של תחרות, אנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בעולם של קשיים במפת התקשורת הישראלי.

יפה ויגודסקי: אנחנו מכירים את הצרכנים שלנו, אנחנו גם יודעים את מצבה הרשה מאוד של מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: אנחנו יודעים שנצטרך לעשות תוכניות טובות.

יפה ויגודסקי: גם אם אנחנו לא מדברים בשם הרייטינג, נרצה שאוכלוסיית היעד שלנו תצפה בתוכניות שלנו, לכן נעשה תוכניות טובות.

יפה ויגודסקי: נשלב את התוכניות שלנו בתוכניות הלימודים הקוריקולריות, ונעבוד יחד עם אנשי החינוך, כדי שיראו בנו זרוע משלימה למערכת פורמלית.

יפה ויגודסקי: אנחנו יודעים אנחנו נמצאים במשבר של ערכים, של הזדהות, אנחנו יודעים שאנחנו חייבים לעזור כדי להביא את הנוער שלנו לאותם מקומות שמובילי החינוך והתרבות רוצים שנביא אותם.

יפה ויגודסקי: אמרתי את הדברים בדרך הקצרה ביותר שיכולתי לומר אותם.

יפה ויגודסקי: ברשותכם, אני מבקשת כמכה אנשים בתוך הטלוויזיה גם לייצג אותנו קצת, גם לספר על מה שאנחנו עושים בצורה קצת יותר מקצועית ממני, כי הם מובילים את התהליכים כאן.

אילן שלגי: אני מבקש שידברו כמה מחברי הכנסת, ונשאיר זמן כדי לשמוע אתכם.

חני נחמיאס: ברשותך, אני מבקשת לייצג את הטלוויזיה ולצאת, כי אני במהלך חזרות אחרונות למחזמר.

חני נחמיאס: אני רוצה להתחיל באנקדוטה.

חני נחמיאס: לפני שבוע שילמנו את החדר של חני, תוכנית יומית שמשודרת כל יום בערוץ הראשון, ובשידור חוזר בערוץ 23.

חני נחמיאס: נתן נחמיאס – לא קרוב משפחה – דהר לתוך האולפן, ואמר "מה עשית?"

יוסי שריד: יועץ לענייני לשון.

חני נחמיאס: נכנס נתן נחמיאס, ואמר לי שאמרתי "קבקבים" בבי"ת רפויה, כשהייתי צריכה להגיד עם בי"ת אחת רפויה והשניה בי"ת דגושה.

חני נחמיאס: הקפדה הזאת, היא הקפדה שאני מכירה היטב מכל השנים שאני עובדת בטלוויזיה החינוכית.

חני נחמיאס: יצרתי עם הרבה אנשים טובים סדרה של קריאה וכתיבה לגיל הרך, אחר כך סדרה להבנת הנקרא, ובשש השנים האחרונות "בחדר של חני".

חני נחמיאס: שאלתם קודם אם יש קהל לטלוויזיה החינוכית, עובדה שכן, מפני שפעם בנה הטלוויזיה בודקת את עצמה ועושה טקס מסך הזהב.

חני נחמיאס: מתוך 28 תוכניות לילדים ונוער הטלוויזיה החינוכית תמיד נמצאת בגמר, ופעם אחת גם לקחנו שני פרסים, שהביאו הרבה כבוד ונחת.

חני נחמיאס: אני מרגיש שהטלוויזיה החינוכית היא סוג של שמורת טבע, גם מבחינת סוג התוכניות, גם מבחינת הערכים, המסרים, התכנים.

חני נחמיאס: שמורת טבע אולי צריך שיחולו עליה החוקים של שמורת טבע.

חני נחמיאס: צריך לשמר אותה, בוודאי שלא להכחיד אותה.

חני נחמיאס: אני מאמינה שצריך להרבות ביצירה בטלוויזיה החינוכית, יש לה קהל.

חני נחמיאס: אני שומעת יותר מפעם אחת: "אותך בבית שלנו מרשים לראות.

חני נחמיאס: אנחנו לא מחוברים לכבלים".

חני נחמיאס: לומדים במסגרת קלילה ומבדרת על זכויות תלמיד, זכויות הילד, על מצב המים בארץ, חגים ומנהגים.

חני נחמיאס: דברים שכבר פסו מן העולם כי זה לא נותן רייטינג.

חני נחמיאס: מקבלים גם קצת יהדות, הכל במידה נכונה.

חני נחמיאס: עובדה, אף אחד לא מתייבש מול המסך, ואומר זה משעמם, זה המורה מדברת בבית הספר, זה תמיד עטוף בהרבה הומור וקלילות.

חני נחמיאס: אני חושבת שייבוש או החשכת מסך הטלוויזיה החינוכית, כמוהו כחיזוק אותן תוכניות טלוויזיה אופציונליות.

חני נחמיאס: ברגע שלא נותנים לקהל היעד את הערכי שאנחנו מייצרים, משאירים לו רק אופציה אחת.

חני נחמיאס: היעדר התוכניות, המאוד מובחרות ושמנות בערכים, מסרים, עברית תקנית, זה השארת המסך פרוץ לכל אותן דוגמניות – שאני מאוד מכבדת, כבודן במקומו מונח – אבל לא כנציגות תרבות, כנציגות חינוך הדור החדש.

חני נחמיאס: אנחנו לא שולחים כיתות שלמות לחו"ל, ובכל זאת יש לנו הרבה צופים נלהבים ונאמנים.

חני נחמיאס: אני מבקשת שתמשיכו לתת לנו לעשות את הדבר הטוב שאנחנו יודעים לעשות.

חני נחמיאס: יש פה הרבה אנשים שיצרו תכניות שדורות שלמים של ילדים גדלו עליהן.

חני נחמיאס: היום, פחות ופחות – לא בגלל שהם הפסיקו להיות מוכשרים, בגלל שאין להם ממה ליצור.

חני נחמיאס: זהו זה, שהפך לכזאת אגדה, יכול להיות כאן ועכשיו לנוער ולילדים שצופים בנו היום,

חני נחמיאס: אם רק יהיו לנו היכולת והתקציב הנכון.

חני נחמיאס: תודה רבה, וסליחה שאני נאלצת לעזוב.

אילן שלגי: אומרים לי שגם רזי ברקאי צריך ללכת לאולפן, אז בבקשה.

רזי ברקאי: אנחנו מדינה שמפריטה את עצמה לדעת בגדול.

רזי ברקאי: יתחילו להפריט את הצבא כאן, אני שומע.

יולי תמיר: אולי יפריטו את הממשלה, זה יהיה יותר טוב.

יולי תמיר: יעבדו יותר ביעילות.

רזי ברקאי: מכל מקום, השידור הציבורי הוא בסכנת חיים.

רזי ברקאי: גם הטלוויזיה החינוכית, גם גלי צה"ל, וגם רשות השידור הם בסכנת חיים.

רזי ברקאי: נכון, יש השקפת עולם שאומרת so what.

רזי ברקאי: אם לא יהיה שידור ציבורי, אז נכון, תופסק קצת אבטלה סמויה, קצת בזבוזים, אבל הרבה דברים שרק השידור הציבורי נותן ייעלמו.

רזי ברקאי: הרעיון הזה לנגוס בשידור הציבורי הוא רעיון רע.

רזי ברקאי: אני חושב שהטלוויזיה החינוכית צריכה שתהיה לה נישה גם בערוץ 2, שהוא הערוץ המסחרי,כי כן, אין מה לעשות, דודו טופז צריך לשלם את המשכורת שלי.

רזי ברקאי: כלומר, מהבחינה הזאת ברור שהשידורים של הטלוויזיה החינוכית הם לא שידורי רייטינג במובן המסחרי של המילה.

רזי ברקאי: תוכנית כמו תיק תקשורת לא יכולה להיות מופקת אלא במקום כזה שאין עליו את האימה של זכיינים, אימה של בעלי הון, אימה של אינטרסים כלכליים ואימה של פוליטיקאים.

רזי ברקאי: אני עושה את תיק תקשורת כבר קדנציה שניה, בסך הכל כבר ארבע שנים, מעולם לא היה כאן לחץ, לא של פוליטיקאי,לא של איש ממון ולא של אף אחד אחר.

רזי ברקאי: לו זה היה בהפקה בערוץ 2 או ברשות השידור, אני חושב שזה היה יוצר בעיות.

רזי ברקאי: אתם יכולים להגיד שנעשה את תיק תקשורת בערוץ 23, ערוץ ייעודי.

רזי ברקאי: כאן אני חוזר לעניין למה דודו טופז צריך לשלם לי את המשכורת.

אילן שלגי: אתה מתכוון מהתמלוגים.

רזי ברקאי: אני מתכוון שערוץ מסחרי הוא כעין בוסטר שלנו.

רזי ברקאי: הוא מאפשר לנו להיכנס לנישה הזאת שיש בה צפייה טובה, ומם להרים תוכנית שבדרך כלל אנשים לא רואים.

רזי ברקאי: תיק תקשורת משודר פעמיים.

רזי ברקאי: פעם אחת בערוץ 2, ופעם אחת בערוץ 23 בשידור חוזר.

רזי ברקאי: בערוץ 2 יש לה רייטינג בשבועות האחרונים של 10.5% - - -

יפה ויגודסקי: יותר, תצבור את שבת.

רזי ברקאי: עם שבת, זה בערך 14%, ובערוץ 23 יש לו רייטינג של 0.1%.

רזי ברקאי: כלומר, אנשים לא רואים ערוץ 23, אנשים מחוברים לערוץ 2.

רזי ברקאי: לכן נכון שיש משהו לא הוגן בתפיסה שלי.

רזי ברקאי: אנחנו נזקקים לפלטפורמה הזאת של ערוץ 2, כדי משם לתת תוכניות שהן לא תוכניות רייטינג.

רזי ברקאי: מהבחינה הזאת, אני חושב שהתקציב של הטלוויזיה החינוכית, אחרי ההרזיה שהיא עברה בשנה האחרונה, הוא לא בממדים מפלצתיים.

רזי ברקאי: זה משהו לדעתי אסור בשום פנים ואופן שייסגר.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: חברת הכנסת גמליאל, אני מבין שאת צריכה לצאת, אז תתחילי ראשונה.

גילה גמליאל: הנושא הזה לא חדש, הוא כל פעם עולה מחדש לדיון.

גילה גמליאל: אני זוכרת את השלבים הראשונים, שהשרה יצאה באמירות לסגור את הטלוויזיה החינוכית, ולאחר שהיא קבלה את כל הנתונים היא חזרה בה, ואז היו את מסקנות הוועדה.

גילה גמליאל: לפעמים הדברים האלה מקבלים את הביטוי הזה כתוצאה מחסכים של אינפורמציה.

גילה גמליאל: רובנו גדלנו על הטלוויזיה החינוכית, וכל התוכניות שלה.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה דבר חשוב.

גילה גמליאל: אני לא מכירה את כל התוכניות שדיברו עליהן, אהל הסימפטומים מדברים בעד עצמם.

גילה גמליאל: אם אלה המודלים של הילדים לא פלא שרמת האלימות, הבריונות והפשיעה בבתי הספר, חוסר התייחסות למורים, מקבלים כאלה ביטויים בבתי הספר.

גילה גמליאל: אם אלה הנתונים, כפי שהקריאה הגברת ויגודסקי, של תוכניות עם אלימות, וחוסר שוויון ביו המילים - - - אני רוצה להסתייג מהדברים שאמרה חני נחמיאס לגבי הדוגמניות.

גילה גמליאל: אתם תיטעו במאבק הצודק שלכם אם תשתמשו במונחים כאלה, שפוגעים בהיבט של נשים, או לפנות לדבר שהכי קל להפנות אליו אצבע מאשימה.

גילה גמליאל: לומר: אנחנו המקום בו מציגים טלוויזיה בצורה נכונה ושם מציגים דוגמניות – אתם פוגעים במאבק.

גילה גמליאל: תמקדו את הדין בהיבט המקצועי.

גילה גמליאל: אני חושבת שכך ניתן יהיה להעביר את המסרים בצורה טובה יותר.

גילה גמליאל: תודה.

אילן שלגי: חברת הכנסת תמיר, בבקשה.

יולי תמיר: אני שמחה להיות כאן.

יולי תמיר: עבדתי פעם בטלוויזיה החינוכית.

יולי תמיר: אני רוצה להתחיל עם הדברים שאמר היו"ר, שאנחנו צריכים לדון לא רק בנושא העכשווי של הקיצוץ אלא מעבר לזה, ולקשור את זה לשאלה העקרונית של המצוקה בחינוך.

יולי תמיר: נראה לי שהיום, לאור הקשיים שעומדים בפני מערכת החינוך, השימוש בכלים טלוויזיוניים לטיפול בבעיות, שקשה מאוד לטפל בהם בדרך אחרת, הוא חיוני.

יולי תמיר: כל העולם היום עובר לנושא של distant learning.

יולי תמיר: אם רוצים היום להביא את מיטב המרצים, את מיטב הכלים הטכנולוגיים, סרטונים בהיסטוריה, מיקרוסקופ אלקטרוני בביולוגיה – דברים שלא יכולים להיות בשום אופן בכל בית ספר, הטלוויזיה החינוכית צריכה למלא את היעד הזה.

יולי תמיר: זה אומר שהטלוויזיה החינוכית צריכה לשנות את אופי הפעולה שלה.

יולי תמיר: כמו שהיא הייתה, וכמו שהיא אולי במקומות אחרים בעולם – לשרת את מערכת החינוך.

יולי תמיר: במובן הזה, אם היא תעשה את זה, הרבה מהקשיים שיש היום למערכת יכולים להיות מטופלים באופן חלקי על ידי שימוש בטלוויזיה.

יולי תמיר: זה כולל אינטראקטיביות, זה כולל עבודה יחד עם הטלוויזיה ומערכות ממוחשבות ואינטרנט.

יולי תמיר: טענה המרכזית שלי נגד מערכת החינוך, זה שמערכת החינוך חושבת בכלים ישנים.

יולי תמיר: כל פעם שהיא עושה רפורמה היא חוזרת אחורה ולא הולכת קדימה.

יולי תמיר: המערכת היחידה שפועלת כמו בימי הביניים, מורה, כיתה לוח ותלמידים – היא מערכת החינוך.

יולי תמיר: כל העולם כולו השתנה.

יולי תמיר: אנחנו חיים בעולם אלקטרוני, הילדים חיים בעולם אלקטרוני.

יולי תמיר: המערכת הזאת זרה להם, היא לא מדברת אליהם.

יולי תמיר: הטלוויזיה יכול להציע כלים אחרים.

יולי תמיר: לכן, לסגור היום את הטלוויזיה החינוכית זה להמשיך לצעוד עוד צעד אחד אחורה, חזרה לימי הביניים.

יולי תמיר: להגיד אנחנו לא משתמשים בכלים שיש לנו.

יולי תמיר: לכן, זאת באמת טיפשות ואיוולת חינוכית.

יולי תמיר: נדמה לי המאבק של כולנו יחד צריך להיות מאבק על הדבר הזה.

יולי תמיר: אנחנו רוצים מערכת חינוך של המאה ה-21, ובמערכת חינוך של המאה ה-21 לא סוגרים טלוויזיה חינוכית ולא מצמצמים, להפך, מגבירים, מייעלים כמובן, ונותנים תקציבים לעשות את הדברים המרכזיים ברמה החינוכית.

יולי תמיר: המאבק הזה לכן, לדעתי צריך להיות מנוהל בכלים האלה ובטרמינולוגיה הזאת.

יולי תמיר: לא צריך להיות מאבק הישרדות.

יולי תמיר: הכי מדאיג אותי בדיון הזה שכבר כולנו התרגלנו לזה שזה מאבק הישרדות.

יולי תמיר: זה המאבק הלא נכון.

יולי תמיר: יש היום רגישות גדולה בארץ למצוקת החינוך, לכן סביב הנושא החינוכי לדעתי כן אפשר לבנות קונצנזוס.

יולי תמיר: יש פה הרבה מאוד חברים מהקואליציה, והם יכולים, אם הם יחליטו, לא להצביע בעד התקציב.

מגלי והבה: אל תקשרי.

יולי תמיר: אני לא אוהבת ישיבות שבהן כולם אומרים שהם בעד, ואחר כך מגיע התקציב ומצביעים נגד.

יולי תמיר: בסוף, השאלה העקרונית היא איך נצביע על התקציב.

יולי תמיר: אם תשבו פה בישיבה, חברי הקואליציה - - -

לאה נס: יש לנו עוד כמה שלבים.

לאה נס: בשביל זה אנחנו נמצאים פה היום, ויש עוד כמה ישיבות.

יולי תמיר: אני מברכת על זה שאתם פה.

יולי תמיר: המבחן האמיתי הוא בתוצאה.

יולי תמיר: אם היום יישבו כאן חברי כנסת ויגידו שהטלוויזיה החינוכית מאוד חשובה - - -

ענבל גבריאלי: תלוי גם מה עושים עד הרמת האצבע.

ענבל גבריאלי: לא בעיה לשבת באופוזיציה ולהתנגד.

ענבל גבריאלי: צריך לנסות לשנות.

יולי תמיר: אם יצליחו לשנות את זה לפני ההצבעה, מה טוב.

יולי תמיר: המבחן האמיתי בעיניי הוא בתוצאה.

יולי תמיר: אם תהיה תוצאה שמשדרגת את הטלוויזיה החינוכית, אז מילאנו את היעד שלנו.

יולי תמיר: אם בסוף זה ייגמר בדיבורים של אמפתיה אז כמובן שלא יצא כלום.

יולי תמיר: דיברו כאן על מודעות של הציבור.

יולי תמיר: נדמה לי שהיעד שלכם הוא להגיע לחברי הכנסת לא רק עם מה שיש, אלא גם עם מה שיכול להיות.

יולי תמיר: לכן העצה המרכזית שלי לניהול המאבק הזה, תסתכלו קדימה ובגדול.

יולי תמיר: המאבק בקטן יניב פירות קטנים.

יולי תמיר: המאבק בגדול יכול להניב פירות גדלים, וזה צריך להיות היעד של כולנו, אם באמת אכפת לנו מדרך הניהול גם של הטלוויזיה החינוכית וגם מראייה כוללת של התפתחות המערכת החינוכית בישראל.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: חבר הכנסת שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אני יכול להזדהות עם הדברים של חברת הכנסת יולי תמיר.

יוסי שריד: גם אני חשבתי להניח על השולחן את החשיבות הנודעת היום, יותר מתמיד, ללימוד מרחוק.

יוסי שריד: לא יהיה אמצעי אחר אם הטלוויזיה החינוכית תקרוס.

יוסי שריד: אני חושב שהגברת ויגודסקי הציגה את עניין הטלוויזיה באופן מופתי.

יוסי שריד: אני, בניגוד לחברת הכנסת גילה גמליאל, לא גדלתי על הטלוויזיה הלימודית, קודם כל בגלל שהפרשי הגילים.

יוסי שריד: אני לאחי על טלוויזיה, אני כמעט לא רואה טלוויזיה.

יוסי שריד: הטלוויזיה הייתה לי לזרה, אני חושב שהיא המקור העיקרי להשחתת המידות והערכים בארץ, במובן ברחב והעמוק והרחב של המילה הזאת.

יוסי שריד: היא מעוררת בי מידה עצומה של התקוממות ומיאוס.

יוסי שריד: לכן, החשיבות של השידור הציבורי לא היה לה תקדים.

יוסי שריד: נכון שקיים גם ערוץ 1, מקיים כמה תנאים, אבל לא בהכרח את התנאים המספיקים, וגם לא הכרח את התנאים בכיוון הנכון.

יוסי שריד: נכון שערוץ 1 משעם, אבל זה לא תנאי יחיד.

יוסי שריד: השעמום לא בדיוק בכיוון הנכון, והוא לא משרת בהכרח את המטרות הנכונות.

יוסי שריד: במסגרת הכללית הזאת אודה שאני לא רואה גם את הטלוויזיה החינוכית.

יוסי שריד: אבל מפעם לפעם, בניגוד לכל מה שאמרתי עד עכשיו, ביום שישי את הלופ של הטלוויזיה החינוכית.

יוסי שריד: בכמה הזדמנויות ראיתי את זה והיו שם דברים מרתקים.

יוסי שריד: היה לופ על מוזיקה, ועל אמנות, ספרות.

יוסי שריד: אין לזה רייטינג, מה לעשות.

יוסי שריד: אלה תוכניות מצוינות.

יוסי שריד: חבל מאוד אם לא תהיה זירה לתוכניות האלה כדי שבאמצעותה הם יוכלו לעלות.

יוסי שריד: גברת ויגודסקי הזכירה את זה, בשעתו קראתי לאנשי הטלוויזיה החינוכית ואמרתי שיש להם שעת כושר, כי אני מבחין באוצר אמביציה לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

יוסי שריד: מנוי וגמור עם האוצר לסגור.

יוסי שריד: יכול להיות שאני השר האחרון שיכול להציל.

יוסי שריד: אבל כדי להציל אתכם, אתם צריכים להציל את עצמכם.

יוסי שריד: נתקלתי באנשים שלא היה להם שמץ של מושג איפה הם חיים.

יוסי שריד: נחשבתי לרגע לאויב מספר אחת של הטלוויזיה החינוכית.

יוסי שריד: אמרתי להם, בהערכה גסה, שיצטרכו לקצץ ב-50% מהעובדים.

יוסי שריד: צריך להודות על האמת, היה כאן מוסר עבודה ירוד ביותר עד כדי שערורייתי.

יוסי שריד: נכון, יש עוד מקומות שיש בהם מוסר עבודה ירוד.

יוסי שריד: לפעמים ניתן היה להתרשם, וכך אני התרשמתי, שהטלוויזיה החינוכית אבדה קצת את ה-reason detre שלה.

יוסי שריד: לא היה ברור איפה היא בדיוק משייטת במרחב של השידור הציבורי, לא היה ברור מה צריכה לעשות.

יוסי שריד: אמרתי קודם בהערת ביניים, אבל אני מתכוון לזה.

יוסי שריד: יש אנשים שיודעים לדבר השפה יותר ברורה ממני, ואז אנשים מתחילים להבין איפה הם חיים.

יוסי שריד: אני מניח שההמלצות של יאיר שטרן והוועדה שלו – אני לא מכיר אותן – אבל אני מעריך שהן בכיוון הה.

יוסי שריד: אם אני מבין נכון, מה שהוקצב השנה לטלוויזיה החינוכית זה לא למות אבל גם לא לחיות.

יוסי שריד: לפעמים טוב מותך מחייך.

יוסי שריד: בנסיבות מסוימות.

יוסי שריד: זה באיזה מין מעמד של קומה.

יוסי שריד: לא לזה אנחנו מתכוונים, ומבחינה זו הזדהיתי לגמרי עם מה שאמרה חברת הכנסת תמיר, שלא צריך להסתפק באיזה מינימום שיאפשר מכונת הנשמה אבל לא נשימה באורח טבעי.

יוסי שריד: אם זה מה שיהיה אז בשנה הבאה זה ייסגר, או בעוד שנתיים.

יוסי שריד: אמרו לי 56 מיליון שקלים, שלא ברור אם זה לפיצויי פיטורים - - -

יפה ויגודסקי: כולל.

יולי תמיר: וכמה זה משאיר לכם להפעלה?

יפה ויגודסקי: להפקה – כלום.

יוסי שריד: הבן שלי, שהוא עורך דין, זכה בתביעה של עובדת טלוויזיה שפוטרה, והיא תקבל פיצויים מהטלוויזיה.

יוסי שריד: אני מאוד מקווה שאנשים יקבלו את מה שמגיע להם.

יוסי שריד: מוכרח להיות איזשהו קשר, בין מחויבות, נחישות, לבין הצבעה.

יוסי שריד: אני יודע את כל הגבלות של אנשי קואליציה,ואין לי שום טענות, אבל מוכרחה להיות איזושהי קואורדינציה בין פה לבין אצבע.

יוסי שריד: לבלייר למשל יש צרות עם חברי מפלגתו, יש לו תוכניות בקשר להשכלה הגבוהה, שלא ייצאו לפועל כי שם כנראה חברי פרלמנט מכבדים את עצמם יותר מכפי שחברי פרלמנט מכבדים את עצמם אצלנו.

אילן שלגי: זה קשור לשיטת הבחירות.

יוסי שריד: יכול להיות, אבל קודם כל זה קשור לאנשים, באיזו מידה הם מתייחסים לעצמם ברצינות.

יוסי שריד: אני מציע שברוח הדברים שנשמעים כאן, נגלה את דעתנו באופן הכי ברור, שוועדת החינוך חושבת שעל הטלוויזיה החינוכית צריך לשמור מכל משמר.

יוסי שריד: 56 מיליון שקל זה לעג לרש, ומתחייבים לתקציבים הרבה יותר גדולים שיאפרו לטלוויזיה גם לבצע את תוכנית ההבראה שלה, שכרוכה בהרבה כסף.

יוסי שריד: אי אפשר לבצע תוכנית הבראה שהיא תוכנית מיתה.

יוסי שריד: אי אפשר בעת והעונה אחת גם לשיר את שיר התחייה וגם לנגן רקוויאם.

יוסי שריד: אני לא יודע להעריך כמה זה, אבל זה בוודאי לא משהו גבולי.

יוסי שריד: אני לא חושב שדעתה של הוועדה תנוח אם במקום 56 מיליון, הטלוויזיה תקבל 66 מיליון.

יוסי שריד: זה צריך להיות ברור מההחלטה שלנו.

יוסי שריד: אני מתנצל אם אצא מוקדם, יש לי הופעה בפו"ם.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: חבר הכנסת והבה.

מגלי והבה: אני רוצה להתייחס למה שהעלו חבר הכנסת שריד וחברת הכנסת תמיר.

מגלי והבה: ברגע שידענו על הגזירה בטלוויזיה החינוכית, הזדעקה חברתי ענבל גבריאלי, והצלחנו, 12 חברי כנסת מסיעת הליכוד, לשבת ולדון בנושא הזה.

מגלי והבה: המטרה היא למצוא מקורות.

מגלי והבה: קל מאוד להגיד שהצד השני לא עושה.

יולי תמיר: לא אמרנו שלא עושים, אמרנו שהמבחן יהיה מבחן התוצאה.

מגלי והבה: לא נמשיך עם זה כרגע, אבל אני, למשל, באתי מהצפון הרחוק בשביל להיות אתכם, ולא נראה לי שמערכת חינוך מתוקנת בלי טלוויזיה חינוכית יכולה להחשיב את עצמה מתרבויות העמים.

מגלי והבה: נכון שצריך לעשות שינויים, שמענו שצריך להוסיף תוכניות ולהשלים את מערכת החינוך.

מגלי והבה: אם י לי נקודת ביקורת על הנושא הזה, שלא חשבו על המגזר הלא יהודי – גם כשיוסי שריד היה שר החינוך - יותר בתוכניות החינוכיות.

מגלי והבה: אם אנחנו מדברים על רה-אורגניזציה, שיפור והשלמת המערכת החינוכית צריך לקחת בחשבון גם את הנושא הזה.

יוסי שריד: לא עשיתי את זה כי שרת החינוך דהיום, שהייתה אז חברת ועדת החינוך, האשימה אותי כמעט בכל ישיבה יוסי שריד דואג רק לערבים, אז לא יכולתי להגזים.

מגלי והבה: אני חושב שהנושא הזה צריך להיות ברור, וחברי הכנסת של הקואליציה – אני יכול להרשות לעצמי לדבר בשם אלה שאני מכיר ושמעתי אותם – שאנחנו נעשה את הכל כדי לשנות את הגזירה הזאת, אפילו למצוא מקורות כספיים.

מגלי והבה: לא קראתי את דו"ח שטרן, אבל יכול להיות שצריך למצוא מקורות על ידי פרסומות חינוכיות ועל זה לקחת כסף.

מגלי והבה: אני מדבר על פרסומות חינוכיות, תואמות את יעדי הערוץ.

מגלי והבה: זה יביא להרבה הכנסות.

יאיר שטרן: גם על זה מדבר הדו"ח.

מגלי והבה: חלק מהטלוויזיות של המדינות השכנות לא צריכות את הכסף של משלם המסים, וחלקן - אפילו שמצבם הכספי קשה - יודעים שם היום שמי שלא מחנך את הגילאים הצעירים, בסופו של דבר מוצא את עצמו בחברה שהולכת לאיבוד.

מגלי והבה: לצערי הרב, אנחנו רואים לאן פנינו מועדות, כל האלימות שאנחנו שומעים עליה.

מגלי והבה: לפעמים אני מוטרד, אני חושב שעם ישראל התחיל בהתדרדרות במדרון, שאין ממנה מוצא.

מגלי והבה: אם לא נעצור את עצמנו בזמן - זו אחת המטרות שלנו כאן

מגלי והבה: לחזק את החינוך – לא נגיע לשום מקום.

מגלי והבה: אני באתי להיות כאן, להזדהות אתכם, ולפעול עם חבריי לתקן את הגזירה הזאת, ולהמשיך להפעיל את הטלוויזיה החינוכית.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: חברת הכנסת גבריאלי, שכבר פעלה ופועלת למען הטלוויזיה החינוכית לא רק במסגרת ועדת החינוך, בבקשה.

ענבל גבריאלי: תודה.

ענבל גבריאלי: אני רוצה להקדים ולהגיב לעניין הקורלציה בין הפה לאצבע.

ענבל גבריאלי: דווקא אתם, שני חברי הכנסת מן האופוזיציה שנוכחים כאן, אני מניחה שזוכרים את הדיונים בוועדת החינוך, בין הקריאה הראשונה לחשניה והשלישית בתוכנית הכלכלית, בנושא של חוק חינוך חינם לילדים חולים.

ענבל גבריאלי: האופוזיציה, מטבע הדברים, צריכה לצעוק, להשחיר אותנו ולהתלהם.

ענבל גבריאלי: לעומת זאת, לי העניין מאוד נגע, עד כדי כך שאמרתי במפורש, שאם זה יעבור בוועדה ויגע למליאה, אני לא אצביע.

ענבל גבריאלי: כרגע אני מרכזת הקואליציה בוועדת החינוך.

ענבל גבריאלי: אני במלחמו קשות מול האוצר, לא מצא חן בעיניי מה שהם הציעו לי - - -

יוסי שריד: מזל שאת קיימת.

יוסי שריד: אני לא מתווכח עם זה.

ענבל גבריאלי: - - - וזה לא עבר בוועדה.

ענבל גבריאלי: במקום להעיר לנו - - -

יוסי שריד: בסדר, אני מעריך מאוד את המאמצים שלך.

ענבל גבריאלי: אתה לא צריך להעריך את המאמצים שלי, ואני בטח לא מצפה לציונים לא ממך ולא מאף אחד מחברי הכנסת.

ענבל גבריאלי: אני בכל אופן מבינה אתכם, האופוזיציה נוכחית היא די אימפוטנטית, וזה מה שנשאר לכם לעשות.

ענבל גבריאלי: מאוד חבל לי גם לנושאים כאלה, שכולנו תמימי דעים לגביהם צריך להכניס את הדברים האלה.

ענבל גבריאלי: תעשו את העבודה שלכם, אנחנו נעשה את העבודה שלו.

ענבל גבריאלי: כל עוד ישלנו אינטרס משותף, אני חושבת שזה מבורך שבדברים כאלה אנחנו יכולים לשתף פעולה.

ענבל גבריאלי: אבל תמשיכו, אולי מכאן תבוא לכם הישועה.

ענבל גבריאלי: לגבי השאלה המרכזית, שהציגה הגברת ויגודסקי, מה מידת הצורך בשידור החינוכי הציבורי.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שהמענה לשאלה הזאת סופק מזמן.

ענבל גבריאלי: אני לא חושבת שצריך להיכנס לדיון מעמיק אם יש צורך.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שרובנו, אם לא כולנו, מבינים שיש הכרח בשידור הציבורי החינוכי.

ענבל גבריאלי: אולי בניגוד לאחרים כאן – בוודאי בניגוד לחבר הכנסת שריד העדי על עצמו כמי שלא גדל על הטלוויזיה הזאת – אני גדלתי עליה.

ענבל גבריאלי: מהניסיון האישי שלי, היו שידורים של פרפר נחמד בזמן החגים, ובאותה עת לימדו בבתי הספר על חגי ישראל, יש המון דברים שאני בתור ילדה למדתי מהטלוויזיה החינוכית.

ענבל גבריאלי: דובר כאן על רייטינג.

ענבל גבריאלי: לנו, כאנשי ציבור, יש גם יכולת למדוד רייטינג.

ענבל גבריאלי: אחרי כל הופעה מקבלים פידבק, אם שלילי ואם חיובי.

ענבל גבריאלי: נכון שאחרי ההופעה באולפן שישי של ערוץ 2 מקבלים המון טלפונים, אבל לא מזמן הופעתי במבט נשי, התוכנית הזאת משודרת בשבת בבוקר.

ענבל גבריאלי: לתוכנית הזאת יש רייטינג, ולדעתי גם גבוה לפי כמות הטלפונים.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שהשאלה של הרייטינג היא שולית, ולא ייתכן שהטלוויזיה החינוכית, שמה אנחנו מנסים להעלות על נס ולהתמקד בו זה בהספק החינוכי, שגם אנחנו נדון ברייטינג, כשיש לנו טענות קשות לטלוויזיית הרייטינג.

ענבל גבריאלי: נקודה נוספת, הדוגמניות שהוזכרו כאן.

ענבל גבריאלי: אני כן יכולה להסכים עם הטענה של חברת הכנסת גמליאל, אבל יחד עם זאת, להזכיר גם לה וגם לכולנו שזו המציאות.

ענבל גבריאלי: נמחים והמנחות בערוץ הילדים ובתוכניות הילדים בערוצים השנונים, הם לא אנשי חינוך.

ענבל גבריאלי: הנם לא לבושים תצמיד כמו שאני הייתי רוצה לראות את הילדים שלי לבושים, הם לא מדברים כמו שאותי לימדו לדבר גם בבית וגם בתוכניות הטלוויזיה.

ענבל גבריאלי: העברית לא תקנית, הסלנג הזה שמיד אחרי שהוא נשמע בטלוויזיה אני יכולה לשמוע אותו מפי אחותי הקטנה - זה מזעזע בעיניי.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שלזה התכוונו יפה ויגודסקי וחני נחמיאס כשדיברו על המנחים.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שדווקא בעידן הנוכחי לטלוויזיה החינוכית יש חשיבות יתרה וערך מוסף.

ענבל גבריאלי: לא אדבר על הפן הכלכלי אלא על המצב של הילדים, הנוער והצעירים במדינת ישראל.

ענבל גבריאלי: נושא שאולי יוכלו להעיד כאן חבריי חברי הכנסת, לפחות פעם בשבוע עולה על סדר יומה של הכנסת, אם במסגרת המליאה, אם במסגרת ועדות הכנסת השונות.

ענבל גבריאלי: פשיעה בקרב נוער, אלימות בכלל, שימוש בסמים, שימוש באלכוהול נשירה ממערכת החינוך.

ענבל גבריאלי: זה מהווה את הדוגמה הטובה ביותר להתרופפות של הערכים והמוסר.

ענבל גבריאלי: אולי אין לנו מה לעשות בנוגע לשכבות הגיל הללו, אבל הילדים, הנוער, הצעירים – יש לנו יכולת להשפיע על זה.

ענבל גבריאלי: אני לא חושבת אם הטלוויזיה החינוכית תיכנס לתהליך התייעלות, תפעל על פי החלטות ועדת שטרן יבוא המזור לכל בעיות הנוער, לי נוח יותר וטוב יותר שאחותי הקטנה לומדת לדבר ונהנית מהחדר של חני, ואין לה שמץ של מושג מה זה המורדים כי לא נתנו לה לצפות.

ענבל גבריאלי: לפחות את אלה שעוד לא הידרדרו זה יכול לשמור, להוסיף לחינוך שלהם.

ענבל גבריאלי: הטלוויזיה האינטראקטיבית משמשת כלי משלים למערכת החינוך, אבל יש הרבה אנשים שמסתכלים על הטלוויזיה החינוכית מהעידן הקודם.

ענבל גבריאלי: זה כבר לא כך, יש התאמה למערכת.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שהתפקיד של הטלוויזיה מאוד חשוב.

ענבל גבריאלי: רזי ברקאי השווה את הטלוויזיה החינוכית לגלי צה"ל – אני מאחלת לטלוויזיה חינוכית את הגודל של גלי צה"ל, כי כבר עשרות שנים מנסים לסגור את גלי צה"ל והתחנה עדיין קיימת.

אילן שלגי: אפילו אהוד ברק לא הצליח.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: חברת הכנסת לאה נס, היא אמנם איננה חברת ועדה, אבל היא מצאה לנכון לבוא לכאן.

אילן שלגי: בבקשה לאה.

לאה נס: יש פה קונצנזוס לגבי החשיבות של הטלוויזיה החינוכית.

לאה נס: כולם מחפשים את הערכים כי רואים מה שקורה במערכת החינוך.

לאה נס: הטלוויזיה החינוכית, לפחות במקור שלה, אמורה לתת את התשובה, ולכן אסור לוותר עליה.

לאה נס: אני חושבת שחני נחמיאס הדגימה את זה יפה עם ההשוואה לשמורה.

לאה נס: למרות שאני חושבת שעם השנים השמורה הזאת יבשה, אבל צריך לעורר אותה.

לאה נס: הרצון שיש כנראה, בשנים האחרונות לסגור את הטלוויזיה, למרות כל הרצון לראות בטלוויזיה את מה שאנחנו רוצים, מוכיח כנראה שזה לא בדיוק נתן את התמורה המלאה.

לאה נס: אני חושבת שזה הזמן, דווקא כשאנחנו נמצאים במצב כל כך לא טוב, לעשות רה אורגניזציה ובדק בית בטלוויזיה החינוכית, לשדרג אותה בעשרות מונים.

לאה נס: אני לא מסכימה למה שאמר רזי ברקאי, שסיפר על היעילות שיש בתוכנית כזו או אחרת שמופיעה בערוץ 2 או ערוץ מסחרי אחר.

לאה נס: לי לפחות, יש בעיה לתת לילדיי לצפות בחלק מהערוצים, במיוחד בגלל פרסומות.

לאה נס: לא הייתי רוצה שנצטרך לזפזפ בשביל לראות תוכנית חינוכית בערוץ 2 בשעה הזאת ובערוץ 1 בשעה אחרת.

לאה נס: אני חושבת שצריך להיות ערוץ אחד מכובד, ממלכתי, שזה יהיה המסר שלו.

לאה נס: הוא צריך להיות אמין ולתת את התמורה למה שמצפים.

לאה נס: אני חושבת שיש הרבה מה לעשות.

לאה נס: כל החיבור הזה עם ערוצים אחרים הביא את הטלוויזיה החינוכית למצב שהיא הגיעה, שאנחנו שומעים על מיני שמועות לגבי חוסר היעילות וההתנהלות הלא תקינה.

לאה נס: ישנם דברים בגו שההתנהלות אינה תקינה.

לאה נס: זה לא רק תקציבים.

לאה נס: היינו רוצים שהתקציבים יהיו על תוכניות מעולות והן חסרות.

לאה נס: אני חושבת שזו המטרה.

לאה נס: אני מניחה שהמסר הובהר, שהטלוויזיה החינוכית לא תיסגר.

לאה נס: איך יעשו את זה ומה, תקום ועדה מצומצמת, אני מקווה שאני חברה בה, כדי לדעת שזה יתבצע.

לאה נס: המסר הכללי שיש, לא רק מהכנסת אלא מהעם כולו, כולם צמאים לערכים, ורשים, מסורת ולא רק לצפות בפרפר נחמד כדי להבין על חגי ישראל.

לאה נס: אני חושבת שהבעיה התקציבית תיפתר כך או אחרת אבל זו לא המהות.

לאה נס: המהות היא הערוץ והתכנים שלו.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: מר שטרן, בבקשה.

יאיר שטרן: הנחתי בפניכם את עיקרי המלצות הוועדה שלי, שישבה כשבעה חודשים ובדקה את כל החוליים של הטלוויזיה החינוכית ואת כל בעיות העבר, ונתנה את דעתה לפתרונות אפשריים.

יאיר שטרן: מה שלא כתוב כאן בתמצית, שמדובר מבחינת ההתייעלות, בקיצוץ של כוח אדם מ-430 עובדים שהיו בתחילת השנה הזאת למספר של כ-170 בתהליך שייקח כשנתיים שלוש.

יאיר שטרן: בינתיים, כבר כ-140 איש פרשו ופרשים במהלך השנה הזאת.

יאיר שטרן: מה שעוד לא מוסבר כאן, זה למה המלצנו על ערוץ 23 כערוץ הבית של החינוכית.

יאיר שטרן: היום הטלוויזיה החינוכית מוציאה הון ענק על "שכר דירה" בערוצים אחרים.

אילן שלגי: הערוץ 1 יותר יקר מערוץ 23?

יאיר שטרן: כן.

יאיר שטרן: העלות של החינוכית בערוץ 1 היא בין 20 ל-22 מיליון שקל בשנה, שמוצאים על אגרת תדרים, על דמי שימוש במשגרים של בזק, על תשלומים לחברת הלוויין וכל מיני הוצאות טכניות.

יאיר שטרן: זאת אומרת, לפני שהפקנו דקה אחת של שידור שילמנו לערוץ 1 וגופים כמו בזק ומשרד התקשורת 22 מיליון שקל.

יאיר שטרן: לכן, אני לא יודע למה האוצר ממשיך להתעקש על זה שהטלוויזיה החינוכית תמשיך ותשדר בערוץ הראשון.

יפה ויגודסקי: כי אחרת הוא צריך לשלם את זה לערוץ הראשון.

יאיר שטרן: בדיוק.

יאיר שטרן: הוא לא רוצה לגעת בחוק רשות השידור - - -

אילן שלגי: הוא לא רוצה להתייעל שם, לא יכול להתייעל שם?

יאיר שטרן: הוא לא יכול, הוא מורדי להם אגרה אז הוא לא רוצה לפגוע להם בהכנסות.

יאיר שטרן: הצעת חוק ההסדרים שמונחת בפני הכנסת, מדברת על ביטול שידור ב-23, וייתכן ביטול שידור בערוץ 2.

יאיר שטרן: אם האוצר היה מסתכל על כסף אז להפך, היה מוציא את הטלוויזיה החינוכית מהערוץ הראשון, היה חוסך 20 מיליון שקל שזה הון.

יאיר שטרן: ה-20 מיליון שקל האלה זה בדיוק מה שחסר כדי לפעול בצורה איכשהו סבירה.

יולי תמיר: מה היה השיקול שלכם להפוך את זה לחברה ממשלתי, ומה זה יעשה מבחינת המימון.

יאיר שטרן: היום הטלוויזיה החינוכית היא יחידת סמך במשרד החינוך.

יאיר שטרן: בדיוק לפני שנה היה דיון בבג"ץ, לאחר שהייתה תוכנית של ועדת האוזר והייתה סכנת סגירה לטלוויזיה החינוכית, העובדים, היוצרים, כל מיני ארגונים וההסתדרות רצו לבג"ץ, וטענו נגד העניין הזה.

יאיר שטרן: בדיון שהיה בבג"ץ סוכם שמעמדה של הטלוויזיה החינוכית יעוגן בחקיקה, והיא תפסיק להיות יחידת סמך במשרד החינוך.

יאיר שטרן: על הוועדה שלי הוטל למצוא את צורת החקיקה הראויה.

יאיר שטרן: בחנו כמה חלופות של חקיקה, ולאחר התייעצות גם משרד המשפטים והפרקליטות, עורכי דין נראה שהחלופה הזאת של הקמת חברה ממשלתית שלא למטרות רווח, היא העוגן המשפטי - - -

יולי תמיר: שהיא תתוקצב מאיזה משרד?

יולי תמיר: זה מאוד משמעותי.

יולי תמיר: אל"ף אני אשמח לראות הצעת החוק שלכם, אם יש כבר הצעת חוק.

יאיר שטרן: לא הצענו הצעת חוק, הצענו מסגרת.

יאיר שטרן: הגברת דידי לחמן מסר הייתה צריכה להציע הצעה יותר משפטית.

יולי תמיר: אני שואלת כי הבעיה שעומדת היא מהיכן תתוקצב החברה.

יולי תמיר: היא יכולה להיות מתוקצבת ממשרד הממשלה, כמו חלק מרשות השידור, או ממשרד החינוך.

יולי תמיר: יש הבדלים מאוד גדולים בגורלן של חברות שמתוקצבות מהמקורות השונים.

יולי תמיר: אני מציעה, שאם ורצים לדאוג לשה, לשים לב מאיזה תקציב זה יבוא.

יולי תמיר: שנית, כאשר אתה משנה תקצוב, אתה מפסיק להיות מתוקצב ממקור, מאוד חשוב אם אתה נכנס לבסיס התקציב או שעושים אתך הסדר אחר.

יולי תמיר: הרבה פעמים שינוי הופך אחר כך לדרך לביטול.

יולי תמיר: ראינו את זה כבדיון אחר שהיינו בו, אם לא נכנסים לבסיס אז נמצאים אחר כך בחוץ לגמרי.

יאיר שטרן: אחרי שהגשנו את ההמלצות שלנו בתחילת ספטמבר, בא האוצר עם הצעת הסגירה הטוטאלית של הטלוויזיה החינוכית, שהיום היא הפכה לשינוי קטן יותר.

יאיר שטרן: אז כל המשך הטיפול בנושא החקיקה נעצר, מבחינת הקמת החברה הממשלתית, וכל המאמץ הופנה למאבק על חוק ההסדרים.

יאיר שטרן: כשנעבור את המשוכה האת - - -

יולי תמיר: לגבי מקורות הכנסה.

יולי תמיר: האם שקלו את האפרות שתעבדו עם האוניברסיטה הפתוחה כמקור הכנסה לטלוויזיה?

יולי תמיר: היום האוניברסיטה הפתוחה היא האוניברסיטה הגדולה בארץ, עומדת בפני בעיות חינוכיות קשות, מבחינת distant learning.

יולי תמיר: אין לה בעצם מכשיר של distant learning אם כבר עושים איזו חשיבה מערכתית, אז יש מקום לחשוב על זה.

יאיר שטרן: אחת ההמלצות להקמת חברה ממשלתית הייתה - ואת זה כתבנו בכללי – שהחברה הזאת לא תהיה מוגבלת, כמו יחידת סמך, והיא תוכל לעשות שיתופי פעולה עם גופים מסחריים וציבוריים על מנת להגדיל את ההכנסות שלה.

יאיר שטרן: לא אמרנו עם איזה גופים.

יולי תמיר: אשמח לראות את הדו"ח המלא.

יאיר שטרן: אשלח לך.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: חנן יובל, בבקשה.

חנן יובל: כל מה שאוסיף פה יהיה אמוציות.

חנן יובל: הנאיביות שגובלת בטיפשות אצלי אומרת, המדינה מינתה ועדה כדי להביא את ההצעה, ישבה הוועדה והציעה את הצעתה והמדינה עושה כהה.

חנן יובל: אני בוש ונכלם.

חנן יובל: שלא נדבר על כל הנושא של אומני ישראל, שעוד מכה על הראש ניתכת עליהם מבחינת מקורות עבודה ויצירה.

חנן יובל: זה באמת בשוליים.

חנן יובל: הראיתי קודם לחני נחמיאס תמונה של נכד שלי, ואמרתי שהילדים שלי גדלו על המוסד הנפלא הזה.

חנן יובל: אני גדלתי לצדו ואתו, והשתתפתי פה בתוכניות.

חנן יובל: ואמרתי שהנכד שלי לא יזכה בדבר הזה.

חנן יובל: מושיבים אותו כאוטומט מול הופ, בתור שומר מסך שיהיה בשקט.

חנן יובל: זה מוסד שצריך לתת לו עוצמה ולהחזיר אותו למסלול.

לאה נס: הגדרת את זה יפה.

לאה נס: הוא יצר מהמסלול וצריך להחזיר אותו למסלול.

חנן יובל: על זה היית הוועדה מינתה המדינה.

לאה נס: בגלל זה אנחנו פה.

מגלי והבה: מה למדנו מהאנגלים, כל נושא שאתה רוצה להרוג תמנה לו ועדה.

אילן שלגי: יש לנו דוגמה נוספת, לא בדיוק זהה.

אילן שלגי: גם ועדת מלץ, שהיה תהליך של אכיפת המלצותיה על האוניברסיטאות, וכעת בא האוצר ואמר שהוא כופה עליהם מלץ פלוס.

אילן שלגי: דעת המיעוט של נציג האוצר בוועדת מלץ או ועדת שטרן, הופכת אחר כך להחלטת ממשלה, ולפעמים עוד עם תוספת.

חנן יובל: גם ברשות השידור, החשב הפך לעורך.

חנן יובל: בלי קשר לביקורת על רשות השידור.

יפה ויגודסקי: נאמרו כאן דברים לא קלים, הפנמתי אותם במעט החודשים שאני נמצאת כאן.

יפה ויגודסקי: אין לי ספק שחבריי בתחנה, שיושבים מימיני ומשמאלי הפנימו את הדברים.

יפה ויגודסקי: באיזשהו שלב היה מצב של ניתוק בין שרי חינוך לבין טלוויזיה חינוכית, בגלל סיבות שאני לא רוצה לגעת בהן עכשיו.

יפה ויגודסקי: כאשר יחידת סמך מנותקת מהעורק הראשי שלה, היא מאבדת כיוון, ואי אפשר להאשים פה אף אחד.

יפה ויגודסקי: היה תהליך מתמשך של חנק.

יפה ויגודסקי: כשגוף נמצא במצב של חצי לחיות חצי למות, יש להניח שהוא יתנהג כמו סהרורי, וצריך להבין את זה.

יפה ויגודסקי: בוקר אחד הוא קם כשהוא חי, ובוקר אחד קם והוא מת.

יפה ויגודסקי: זה מה שקוה כאן כל יום בתחנה.

יפה ויגודסקי: אנשים לא יודעים אם חיים או מתים.

יפה ויגודסקי: מה שהאוצר הציע, זה מצב של מיתה, ולא כל כך איטית.

יפה ויגודסקי: ה-56 מיליון, במצב שבו הטלוויזיה החינוכית נמצאת היום, בכמות כוח האדם שנשארה בה היום, זה משכורות, קצת הוצאות שידור – לחמש שעות שמחייבים אותנו בערוץ הראשון – וזהו.

יפה ויגודסקי: נאמר לי על ידי מישהו מהאוצר, שזאת הכוונה.

יפה ויגודסקי: כלומר, תשלמו משכורות וסגרו את השנה.

יפה ויגודסקי: לגסוס לאט.

יפה ויגודסקי: אף אחד לא נבהל ממסך חשוך, אף אחד לא נבהל ממה שקורה במערכת החינוך, אף אחד לא קורא על אחוזי האלימות, אף אחד לא קורא על סמים, אף אחד לא קורא על בעיות בהבנת הנקרא, אף אחד לא קורא על בעיות במתמטיקה, אף אחד לא מבין שאנגלית צריכים להתחיל כבר בגיל חמש, ולא באמצעות גננת אלא באמצעות כל מיני תוכניות שיגרמו שהילד ילמד.

יפה ויגודסקי: אף אחד לא מבין שהמדיה הזאת חזקה פי עשר מעשרות מורים – ואני באה ממערכת החינוך – מכל מורה, מנהל והורה בעולם, אם יודעים להשתמש בה נכון.

יפה ויגודסקי: היא יכולה לקלקל, היא יכולה לשנות, היא יכולה להוסיף.

יפה ויגודסקי: אל תחשבו שאנשים נמצאים פה בתרדמת.

יפה ויגודסקי: הם מבינים בדיוק מה קורה.

יפה ויגודסקי: ה יודעים מה קורה בערוצים האחרים, הם מבינים איך עובדים בערוצים האחרים, הם מבינים שהם צריכים לעשות סוויץ', ויש כאן כבר מונח מאוד ברור בטלוויזיה, לשנות דיסקט.

יפה ויגודסקי: הם קולטים שהמציאות הכלכלית בכלל בישראל השתנתה, מפת התקשרות השתנתה וכללי המחק השתנו.

יפה ויגודסקי: הם מבינים את זה עם כל הקשיים.

יפה ויגודסקי: שלא תחשבו שאנשים מרוויחים פה סכומי עתק.

יפה ויגודסקי: אני רוצה שתדעו שאנשים שבחרו לצאת החוצה, ואנשים שיצרכו לצאת החוצה – לא חוטפים אותם.

יפה ויגודסקי: היום לא חוטפים אנשים, על כל מנשרה יש 500 מועמדים.

יפה ויגודסקי: י שעת רצון, יש סיטואציה שיו"ר ועדה נבחר על ידי שרה, שאימצה את כל ההמלצות במסיבת עיתונאים.

יפה ויגודסקי: י מנהלת שמונתה על ידי שרה, יש הבנה ברורה מה הם צורכי מערכת החינוך, יש הבנה ברורה איך אנחנו צריכים לעשות את זה אחרת.

יפה ויגודסקי: אבל יש פה הבנה של כולנו שזה משהו חיוני, שאנחנו לוקחים על עצמנו את כל המשימות, את כל המטלות, את כל חוסר הנוחות, שאותה ועדה שעמד בראשה יאיר שטרן מטילה עלינו, ואת כל הצרכים שמערכת החינוך מטילה עלינו.

יפה ויגודסקי: יש לנו פרדוקס.

יפה ויגודסקי: עומדים לסגור את התחנה, וכל יום יושבים פה אנשים ממערכת החינוך עם משימות חדות אחרות.

יפה ויגודסקי: עכשיו אנחנו מכינים תוכנית על סמים, אנחנו מכינים כמה תוכניות על מאה מושגים, כי שרת החינוך אמרה שאין לה דרך אחרת להקנות אותם אם הטלוויזיה החינוכית לא תיקח את זה על עצמה.

יפה ויגודסקי: ישבה ועדת החינוך וועדת הקליטה, וכתבו שהטלוויזיה החינוכית צריכה לטפל בנושא קליטת העולים החדשים, בהקניית עברית, בהקניית מתמטיקה ונושאים אחרים.

יפה ויגודסקי: המטלות ממשיכות, אבל הן רצות לגוף שאמור להיסגר.

יפה ויגודסקי: אין דרך אחרת.

יפה ויגודסקי: אם יש לנו חמש שעות בלבד בערוץ הראשון, שחלקן מאוד לא רלוונטיות לשעות של הילדים, ואין לנו ערוץ בית משלנו, ואין לנו תקציב, זה תהליך חד כיווני.

יפה ויגודסקי: המטלות יפלו לכאן, כי הן לא יכולות ליפול בשום מגרש של אף אחד אחר.

יפה ויגודסקי: אבל אף אחד לא יבצע אותן.

יפה ויגודסקי: ברור לי מעל לכל ספק מה הייתה חלטת האוצר, ולמה הם עשו את זה.

יפה ויגודסקי: יש חוסר קורלאציה בין המלצות ועדת יאיר שטרן והחלטות השרה לבין המציאות בה אנחנו נמצאים היום.

יפה ויגודסקי: נותר לנו פחות מחודש ימים כדי לדעת איפה אנחנו נמצאים.

לאה נס: לשרת החינוך, מחוץ לטלוויזיה החינוכית, י עוד כמה דברים בדיוק בסיטואציה הזאת שאת מדברת עליה.

יאיר שטרן: האוצר הפיל עליה גיליוטינה.

אילן שלגי: אני רוצה לסכם.

אילן שלגי: במקום לומר את דעתי ניסיתי לסכם את הדברים שנאמרו פה על ידי חברי הכנסת ואחרים.

אילן שלגי: ביקרו ועדת החינוך והתרבות בטלוויזיה החינוכית תואם מזה זמן, בטרם התרגש עלינו האיום העכשווי, כמבוטא בהצעת חוק ההסדרים, והחשש לסגירתה.

אילן שלגי: עתה אין הוועדה יכולה שלא להתייחס לסכנה והביע את דעתה הנחרצת נגד המהלך המתוכנן.

אילן שלגי: על מערכת החינוך לסגל עצמה לעידן החדש שמשמעותו גם למידה מרחוק, עוד עליה לדעת להגיע לתלמידים ולציבור גם בזמן הפנאי, תוך תחרות עם העולם האלקטרוני.

אילן שלגי: הטלוויזיה החינוכית היא גורם תומך ומשלים למערכת החינוך, במציאות של גידול פערים בחברה ובהישגי התלמידים, השידור הציבורי הוא גורם המגיע לכל האוכלוסייה, גם בפריפריה ובמגזרים השונים, ומסייע בצמצום פערים.

אילן שלגי: הוועדה משוכנעת כי מיזוג הטלוויזיה החינוכית בערוץ הראשון תהיה טעות פטאלית.

אילן שלגי: שידור ציבורי חינוכי ערכי לא יוכל למלא יעדו בתוך ערוץ הנתון לתחרות, והוא פועל במציאות של רייטינג.

אילן שלגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל ליישם את המלצות ועדת שטרן, שיביאו להתייעלות לרבות קיצוץ עד 60% מכוח האדם, ולאפשר לטלוויזיה החינוכית להמשיך להיות גורם ייחודי במפת התקשורת הישראלית.

אילן שלגי: אנחנו מבטיחים שננסה כמיטב יכולתנו, גם בנציגות ודברם בוועדת הכספים, וגם בשיחות שלנו עם חברי ממשלה ועם כל מי שיכול להשפיע בעניין.

אילן שלגי: אנחנו מאוד רוצים לחזור ולבקר פה עוד כמה חודשים ולראות אתכם פורחים.

אילן שלגי: תודה רבה על האירוח, תודה על כל מה שהראיתם לנו ועל הזמן שהקדשתם.

יפה ויגודסקי: תודה רבה ליושב ראש הוועדה, לחברי הכנסת ולאורחים הנוספים.