ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 94, 2003-11-17 09:00

אילן שלגי: בוקר טוב.

אילן שלגי: לפני שאנחנו נכנסים לגופו של הנושא הספציפי היום, אני מבקש לשאול אותך ד"ר סמוכה איפה עומד עניין אכיפת תשלומי ההורים והפיקוח עליו?

יאיר סמוכה: פרסמנו את המכרז בהליך מקוצר.

יאיר סמוכה: פנו 9 ספקים רציניים מאוד, היום יושבים ארבעה אנשים שם ופותחים את המכרזים---

אילן שלגי: היום, זה היום או בהווה?

יאיר סמוכה: היום זה היום.

יאיר סמוכה: היום יהיה לנו זכיין, נלך אתו לוועדת רכישות ואז יהיה חוזה, ואני מקווה שבחודש הבא נתחיל לעבוד.

אילן שלגי: בשנת 2003 תתחילו לעבוד.

יאיר סמוכה: כן, כן.

אילן שלגי: אני מקווה באמת.

אילן שלגי: אתמול שלחתי מכתב לשרה אחרי שבשיטוט מקרי באתר האינטרנט הגעתי באתר "הצופה" למסמך חדש לגמרי מיום שישי האחרון שאומר ששר העבודה והרווחה מינה ועדה לבדיקת תשלומי ההורים בישיבות התיכוניות ובאולפנות.

אילן שלגי: קודם-כל שאלתי את השרה איך פתאום זה עבר למשרד אחר, וצירפתי לה את הידיעה שסיעת המפד"ל החליטה לתמוך בהצעתו של השר אורלב והוא ימנה ועדה.

אילן שלגי: אבל כמובן, אנחנו יודעים שבישיבות התיכוניות ובאולפנות – אתה ודאי יודע שקיבלנו תלונות – מדובר בסכומים של אלפי שקלים, וגם זה צריך להיות בתוך המסגרת.

אילן שלגי: גם אם החליטו לאפשר שם חריגות, כדאי שזה יהיה במשרד החינוך והתרבות.

יוסי שריד: אני רוצה לספר, אדוני היושב-ראש, שכשנכנסתי למשרד מצאתי שקודמי – שגם הוא, כידוע, שייך למפד"ל – לפני צאתו שלח צ'ק אישי לכל משפחה שיש לה בן בישיבה תיכונית על סך 5000 שקל בטענה של פיצוי על איזו התייקרות.

יוסי שריד: זה גם היה לפני בחירות באופן ממש מקרי.

יוסי שריד: היו על זה בירורים, כרגיל זה נמצא מאוד לא ראוי, אבל חיפשו את היסוד הנפשי ועוד כל מיני קשקושים מהסוג הזה, ולא מצאו את היסוד הנפשי.

יוסי שריד: פשוט שילמו, ועובדי משרד החינוך המסכנים שעוברים משר לשר הרכינו את ראשם בהכנעה.

אילן שלגי: אנחנו דנים היום בהצעת החוק שהגיעה אלינו לאחר קריאה טרומית.

אילן שלגי: הצעת החוק היא "חוק לימוד חובה – תיקון ייעוד תשלומי הורים" של חבר-הכנסת רשף חן.

אילן שלגי: כבר דנו בה פעם אחת, ולאחר מכן היו התאמות לפי ההצעות וההערות גם של משרד החינוך וגם של משרד המשפטים.

אילן שלגי: נראה לי שהיום אנחנו בשלים כדי לאשר את החוק הזה לקריאה ראשונה.

אילן שלגי: חבר-הכנסת חן, אנא תציג את העניין ותתייחס גם לשינויים שהוכנסו בגרסה, כפי שהיא לפנינו.

רשף חן: החוק מסדיר את אופן הטיפול בכספים שגובים מהורים.

רשף חן: כרגע אין הסדר בחוק, מלבד הוראה שמאפשרת גביית כספים במצבים מסוימים.

רשף חן: החוק קובע בבירור את מה שצריך להיות מובן מאליו, שהכספים האלה מיועדים אך ורק למטרה שלשמם הם נגבו; הוא יוצר מנגנון של שמירת הכספים בחשבון בנק נפרד שמיועד אך ורק לסוג הזה של הכספים כדי למנוע אפשרות של ערבוב הכספים האלה עם כספים אחרים של רשות החינוך, והוא קובע כלל שבמקרה שנשארים כספים לטובת תלמיד מחזירים לו את הכסף באחת משתי דרכים אפשריות: או מחזירים לו בעין או מזכים אותו בשנה הבאה בהנחה שהוא ממשיך ללמוד באותו מוסד לימוד.

רשף חן: לשר יש גם אפשרות לקבוע תקנות לגבי אופן גביית התשלומים ואופן הניהול, כי החוק עצמו אינו יורד לפרטי הפרטים איך בדיוק ינהלו כל חשבון ברמת הכיתה או ברמת השכבה וכדומה, הוא רק קובע את הכלל שהכספים יישמרו בחשבון נפרד בידי רשות החינוך, הגוף שהוא בעליו של בית-הספר.

רשף חן: אני מקדים תרופה למכה, החוק אינו מתייחס לשאלה מי מוסמך לחתום ולנהל את החשבון – אלה עניינים פנימיים של משרד החינוך ושל רשות החינוך.

רשף חן: יכול להיות שזה יהיה מנהל בית-הספר, יכול להיות שזה יהיה מנהל בית-הספר והגזבר.

רשף חן: כל אלה דברים שצריכים להיקבע, לטעמי, או בתקנות או בנהלים פנימיים.

רשף חן: ברמת החוק, מספיק לדעתי לקבוע כלל שהכספים האלה יישמרו בנפרד, ישמשו אך ורק למטרתם, ואם יש עודף – מוחזרים.

יוסי שריד: לי יש הסתייגויות בסיסיות מן החוק הזה: א.

יוסי שריד: בהמשך למה שאמרתי קודם כמשל לעניין הערותיו של היועץ המשפטי.

יוסי שריד: הכל נמדד בימינו לפי השאלה האם זה חוקי או לא חוקי – לא האם זה אתי או לא אתי, אלא אם זה חוקי או לא חוקי.

יוסי שריד: מה שלכאורה נראה חוקי , זה משהו יוצא מן הכלל.

יוסי שריד: האיש יוצא עם כל ההערות בצבעים מתנוססים, והוא מאושר, רק אנחנו לא כל-כך.

יוסי שריד: למשמע אוזן ראשון, החוק הזה משאיר המון פרצות.

יוסי שריד: זאת-אומרת, תמיד אפשר יהיה לטעון שההתנהגות הייתה על-פי החוק, ומכיוון שהיא הייתה על-פי החוק כי החוק לגמרי פתוח, אז אין שום בעיה, הכל חוקי.

רשף חן: למה פתוח?

רשף חן: איזה פרצות?

יוסי שריד: כי לא ברור איך זה מתנהל, ולא ברור אם זה ברמת הכיתה או ברמה אחרת, ומי אחראי---

רשף חן: אתה חושב שברמת החוק אנחנו צריכים לקבוע מי אחראי?

יוסי שריד: אז אולי לא צריך את החוק, אני לא אומר שאנחנו צריכים; אני רק אומר שאולי לא צריכים את החוק.

רשף חן: אנחנו רוצים למנוע שימוש בכספים האלה---

אילן שלגי: המצב הוא שהחוק מאפשר את זה, ועל-ידי זה אנחנו לא מוסיפים לגיטימציה נוספת.

יוסי שריד: אבל מה הועילו מחוקקים בתקנתם?

רשף חן: מה שקורה כרגע הוא שהכספים האלה הגיעו כביכול לצורך טיולים, ובפועל משמשים לקניית עזרי לימוד כמו צילומים.

רשף חן: חוזר מנכ"ל אוסר, בפועל זה קורה.

רשף חן: מטרתו של החוק להבהיר שזה אסור וליצור מנגנונים שיבטיחו שזה לא יקרה.

רשף חן: אם מישהו מאוד רוצה להפר את החוק, הוא יכול, נכון.

רשף חן: אבל החוק מתמודד עם בעיה אמיתית ומנסה לפתור אותה.

רשף חן: לי אישית לא כל-כך אכפת אם נפתור את השאלה מי מוסמך לחתום.

אילן שלגי: אולי נסמיך את השר להתקין תקנה?

רשף חן: זה בדיוק מה שעשינו, הסמכנו את השר להתקין תקנות, כי האמת היא שאני חושב שזה עשוי להיות שונה מרשות לרשות בסיטואציות שונות, בסוגים שונים של מוסדות.

רשף חן: יכול להיות למשל שלרשות מקומית יש רק בית-ספר אחד ואז זה מצב אחד, רשות מקומית שיש לה הרבה בתי-ספר ואז זה מצב אחר.

רשף חן: המצבים יכולים להיות שונים, ולכן החוק משאיר מקום גם לתקנות.

חיה ונגרובסקי: אני מנהלת בית-ספר, ובשבוע שעבר קיימנו ישיבת מנהלים של כל מחוז תל-אביב ועלה נושא הכספים.

חיה ונגרובסקי: אני שואלת האם זה חשבון נפרד והמנהלים הם עבריינים שגובים את הכסף למטרות אחרות?

חיה ונגרובסקי: מי אחראי שלא יהיה גירעון בכספים האלה?

חיה ונגרובסקי: מי אחראי על כיסוי כספים של ילדים שלא שילמו עבורם?

חיה ונגרובסקי: אם המטרה היא ש- 100 שקלים מיועדים לטיול ו- 30% לא שילמו 100 שקלים, מה קורה לילדים האלה?

אילן שלגי: ראי גברתי, חוק לא נכנס עד כדי כך לפרטים.

אילן שלגי: ראי את סעיף ד' שמדבר על כך שהשר יקבע הוראות בדבר אופי גביית התשלומים וניהול החשבון.

אילן שלגי: כלומר, הדברים האלה צריכים להיקבע באותן הוראות.

אילן שלגי: השר גם הוא יצטרך לשקול ולהתייעץ ולעשות את הדברים האלה כדי שאפשר יהיה לעבוד אתם.

אילן שלגי: אני מציע שנוסיף בסעיף ד' בסיפא, שההוראות תהיינה באישור ועדת החינוך והתרבות, ואז ממילא הדברים יחזרו לכאן גם לדיון ציבורי פתוח.

דורית מורג: בקשר להערה של הגברת, ייתכן שסעיף ג': "כספים אשר נותרו בחשבון הבנק בסופה של כל שנת לימודים יוחזרו לתלמידים שמהם נגבו", ייתכן שיש בחלק מן התשלומים האלה שימוש עבור אותם ילדים שלא יכלו לשלם.

דורית מורג: ייתכן שיש שימוש יותר מורכב מאשר החזר אחד לאחד---

רשף חן: אני לא חושב שזה מותר כרגע.

דורית מורג: יכול להיות שזה אסור, אבל לי יש חשש של פגיעה יותר מדי דקדקנית בחוק, ואחר-כך יהיו למנהלים ולמשרד החינוך בעיות משום שכרגע אנחנו לא גובים אותם.

דורית מורג: ייתכן שבסעיף ג' נכניס שבמסגרת ההוראות השר יוכל לקבוע הוראות בדבר החזר הכספים והתשלומים.

יאיר סמוכה: היום המנהל בעצה אחת עם ועד ההורים יכול להחליט על דברים אחרים.

רון חן: עקרונית אנחנו לא נגד הצעת החוק, אני אסביר תכף למה היא מתייתרת.

רון חן: אם היא כן הולכת קדימה, אני מציע תיקון אחד בלבד; כתוב פה: "רשות חינוך מקומית או בעל מוסד חינוך".

רון חן: הם לא מנהלים את החשבונות, מי שמנהל את החשבונות הם בתי-הספר.

רשף חן: בתי-הספר הם בדרך-כלל לא תאגידים.

רון חן: החוק לא מאפשר האצלת סמכות של ראש הרשות למנהל בית-ספר לנהל חשבון כזה בנפרד.

רשף חן: החוק לא צריך לעשות דבר כזה, אלא אם כן מדובר על תאגיד עצמאי, ואז הוא הבעלים ולא משרד החינוך.

רשף חן: כל מנהל בית-ספר הוא עובד של הרשות, ואתה יכול להסמיך כל עובד של הרשות.

רון חן: חוות הדעת המשפטית שאנחנו היא שונה.

רון חן: המנהלים הם לא עובדי הרשות המקומית, הם עובדי משרד החינוך.

רשף חן: לא משנה, אתה עדיין יכול להסמיך אותם.

רון חן: מה יקרה אם יוסיפו בסעיף ב': "ו/או מנהל המוסד החינוכי"?

רון חן: התוספת הזו לא תפגום בחוק, היא רק תשפר את מגמת משרד החינוך של ניהול עצמי של בתי-ספר.

רון חן: אני חושב שמשרד החינוך לא סבור אחרת.

אילן שלגי: כמובן.

אילן שלגי: אני לא מתנגד לזה, צריך לבדוק אם זה נחוץ.

מרב ישראלי: זה נוסח כפי שזה נוסח כהמשך לסעיף 6 ד': "ואולם רשות החינוך המקומית שבתחום שיפוטה נמצא מוסד החינוך שבו הוא לומד ומוסד החינוך שאינו רשמי, רשות החינוך המקומית, כאמור, או בעל המוסד יהיו רשאים באישור השר לקבוע תשלומים והחזר הוצאות".

מרב ישראלי: כלומר, בהמשך, מי שרשאי לגבות הוא גם מי שמנהל את החשבון.

מרב ישראלי: זה בהתאם לנוסח החוק.

אייל זנדברג: הוספתם הקדמה שמבטיחה שחשבון הבנק הוא לכל מוסד בנפרד

מרב ישראלי: נכון.

אייל זנדברג: חובת הניהול היא על הרשות, אבל החשבון הוא לכל מוסד חינוך בנפרד.

רון חן: הרשות לא מסוגלת לנהל את זה.

אילן שלגי: עורך-דין זנדברג, גם אתה מסכים שהרשות יכולה להאציל את הסמכות הזאת למנהל בית-הספר שהוא עובד הרשות.

אייל זנדברג: לפי הצעת החוק, החובה החוקית מוטלת על ראש הרשות.

אייל זנדברג: צריך להבדיל בין הצד המעשי לבין האחריות.

אייל זנדברג: האחריות לפי סעיף קטן ב' מוטלת על רשות החינוך המקומית או על בעל מוסד החינוך, ואם הוא תאגיד צריך למצוא את האחראי בתוך התאגיד.

אייל זנדברג: הוא אחראי לכך שהכספים ייגבו ואותו סעיף בחוק יבוצע וייפתח חשבון בנק נפרד.

אייל זנדברג: חשבון הבנק הנפרד – לפי הסיפא – יהיה בעבור כל מוסד חינוך בנפרד.

אייל זנדברג: החוק לא מתמודד – ואני לא חושב שהוא צריך להתמודד – בדרך שבה יבצעו את זה; כלומר, האם יפתחו חשבונות שיהיו באותו בנק ויעבירו זכות חתימה או אולי זכות החתימה תהיה משותפת לנציג הרשות ולנציג המוסד.

אייל זנדברג: אני לא רואה כאן בעיה משפטית, אם כי לא בדקתי ספציפית.

אילן שלגי: האם יש קושי להוסיף, כפי שמציע מר חן, "ו/או מנהל המוסד החינוכי".

אייל זנדברג: אז זה יפצל את האחריות.

רון חן: זה בדיוק העניין.

רון חן: ראש הרשות כבר היום איננו יכול להיות אחראי לחשבון הבנק המתנהל בידי בית-ספר.

רון חן: לפעמים יש חתימה של ועד ההורים.

רון חן: הגזבר לא יכול לבדוק את זה.

אייל זנדברג: באופן מעשי?

אייל זנדברג: כי מדובר בהיקפים גדולים?

רון חן: בוודאי, אתה חושב שגזבר עיריית תל-אביב יכול לבדוק מאות מוסדות חינוך?

רון חן: מנהלי מוסדות החינוך בגני הילדים, היסודי וחטיבות הביניים אינם עובדים של הרשות המקומית, ולפיכך השר צריך להסמיך אותם אחד-אחד.

אילן שלגי: תשאיר לנו להתגבר על הפתרון החוקי.

אילן שלגי: אתה מדבר על המצב היום, ומטרת החוק היא גם לשנות אותו.

אילן שלגי: בין היתר יכול להיות שנטיל מעמסה מסוימת על הגזברים, אבל זו סמכותו של המחוקק.

אילן שלגי: גם אם אתה לא אוהב את זה, זה לא אומר שזה בלתי-אפשרי.

רון חן: לא אמרתי, אמרתי שזה לא ישים.

אילן שלגי: אנחנו נראה.

אילן שלגי: אני מאמין שזה כן יהיה ישים.

רון חן: אבל מה הפתרון?

רון חן: אתה מדבר על מיעוט של מנהלי בתי-ספר, מה קורה עם גני הילדים, בתי-הספר היסודיים וחטיבות הביניים?

רון חן: הם עובדי משרד החינוך, הם לא עובדי רשות מקומית, למה ראש הרשות יהיה אחראי על ניהול הכספים שלהם?

דורית מורג: מוסד חינוך רשמי איננו אישיות משפטית, לכן קשה גם להטיל כאן חובות מכיוון שאיננו אישיות משפטית.

דורית מורג: מאחר שאנחנו מדברים או על רשות חינוך מקומית או על בעלות, ובעלות זה מנהלים ומחזיקים את בית-הספר, הבעלות יכולה להיות גם המדינה בסיטואציות מסוימות, ואלה יכולים להסמיך במסגרת ההוראות בסעיף ד' כיצד יתנהל החשבון ומי יהיה בעל זכות החתימה בחשבון.

מרינה סולודקין: אני בעד החוק, הוא מאוד רציני.

מרינה סולודקין: אחרי כל הוויכוחים שלנו, אני חושבת שהוא מאוד במקום.

אילן שלגי: גם אני סבור שאנחנו מקדמים את הנושא, אנחנו נשאיר מקום להוראות השר.

אייל זנדברג: אני רוצה להציע, אולי המילה "ינהלו" מפריעה בחיבור בין המשפט למציאות.

אייל זנדברג: "ינהלו" גם במובן של ניהול חשבון בנק, מי שעושה את הפעולות השוטפות.

אייל זנדברג: נדמה לי שהכוונה כאן שהכוונה לכך שאכן יהיה קיים חשבון בנק שינוהל לפי הכללים.

רשף חן: השאלה למי הוא שייך.

רשף חן: בבנק רושמים מי הבעלים של הכסף ומי בעל זכות החתימה.

רשף חן: הבעלים של הכסף יכול להיות רק מי שרשאי לגבות את הכסף, ולכן ההגדרה הזאת.

רשף חן: לכן זה חייב להיות מוסד החינוך או הרשות.

רשף חן: בעל זכות החתימה יכול להיות כל אדם, אין שום מגבלה.

רשף חן: הוא לא חייב להיות עובד של אף-אחד.

רשף חן: הבעלים של הכסף אומר לבנק: "זה מוסמך לנהל", הוא זה שמנהל.

רשף חן: אם הביטוי "ינהלו" מציע שהם גם אחראים בעצמם לנהל, אפשר לכתוב "יחזיקו".

אייל זנדברג: אנחנו רוצים שהם יבטיחו שיהיה קיים חשבון בנק כזה שינוהל בידי המוסד.

מרב ישראלי: הוא רוצה משהו אחר; הוא רוצה שהכספים שהם רשאים לגבות יוחזקו במקום מסוים.

רשף חן: אנחנו לא יכולים בדרך עקיפה להסמיך מישהו אחר לגבות את הכסף.

רשף חן: החוק מסמיך רק את רשות החינוך לגבות את הכסף.

רשף חן: רשות החינוך לא יכולה להגיד שהיא לוקחת את הסמכות הזאת, ומנהל בית-הספר יגבה את הכסף.

קריאה: הגביה לא נדונה בסעיף הזה.

רשף חן: היא נדונה בסעיף ד', היועצת המשפטית אמרה שהסיבה לניסוח היא התאמה לסעיף ד'.

רשף חן: מי שיכול לגבות הוא זה שצריך להחזיק את הכסף.

רשף חן: מי הוא יסמיך לחתום בחשבון, זו כבר שאלה שלו.

אילן שלגי: אם נשנה בפסקה ב' את השורה השנייה: במקום "ינהלו" נאמר "יחזיקו", ועדיין נשארת המילה "ינוהלו לקראת סוף אותו סעיף.

אילן שלגי: זה מפריע לכם?

יוסי שריד: להצבעה, אני נמנע.

יוסי שריד: אני פשוט צריך ללכת.

אילן שלגי: אני זוכר שגם בישיבה הקודמת אמרת: "אני יכול להיות בעד החוק ואני יכול להיות נגד, אין לי עמדה".

יוסי שריד: נכון, אני לא זכרתי שאמרתי את זה, אבל זה בא לידי ביטוי.

אילן שלגי: חבר-הכנסת חן, מתאים לך שנשנה את המילה "ינהלו" ל"יחזיקו"?

רשף חן: אני חושב שזה בסדר גמור.

אילן שלגי: אתה העלית את זה כאפשרות.

אילן שלגי: ובשורה לפני אחרונה באותה פסקה הייתי משאיר "ינוהלו": "חשבון בנק נפרד לכל מוסד חינוך בו ינוהלו".

רשף חן: כן, נכון.

אילן שלגי: אני עכשיו מבקש להקריא את כל הנוסח.

יצחק קדמן: הערה אחת עקרונית ושתי הערות לנוסח.

יצחק קדמן: הערה עקרונית, אני מקווה שחבר-הכנסת רשף חן אחרי שהוא עושה סדר באי-הסדר יגיש בקרוב גם הצעת חוק ששמה הצעת חוק לימוד חובה – (תיקון – ביטול תשלומי הורים).

אילן שלגי: על זה אנחנו דנים כבר מתחילת הקדנציה.

אילן שלגי: תן לי את הפריבילגיה, אמרתי שאני אגיש את ההצעה הזאת.

אילן שלגי: בפעם שעברה אתה דיברת על מרפסת חוקית למבנה שאינו חוקי.

יצחק קדמן: הגיע הזמן, אני אחזור על זה עד כלות כוחותיי בכל כנסת ובכל ועדת חינוך.

יצחק קדמן: הגיע הזמן ליישם את המלצות ועדת לנגרמן.

יצחק קדמן: אני אשמח אם זה יהיה המבוא לפרק האמיתי.

אילן שלגי: זה מובן.

אילן שלגי: מאחר שתהיה חקיקה, אני רוצה שיהיו ברורים לחלוטין דברים שהם בנוהל.

אילן שלגי: "הנדרש על-פי חוק", אתה רוצה שיהיה כתוב?

מרב ישראלי: אולי במקום "נדרש" נכתוב "שנתקבל או ששולם".

אילן שלגי: נכון.

רשף חן: זה עדיף.

אילן שלגי: "...

אילן שלגי: כל תשלום אחר שהתקבל".

רשף חן: כי יכול להיות כסף וולונטרי.

רשף חן: נניח, כל ועד ההורים החליט לשלם כסף, אני עדיין רוצה שישמרו עליו בנפרד.

יצחק קדמן: זה צריך להיות במסגרת דברים שאושרו פה בוועדת החינוך ומדי שנה מובאים לאישור, ולכן כדאי לשמור על המסגרת הזאת כי היא מאוד חשובה, והדיונים יוכיחו.

יצחק קדמן: לא זכות עיון.

יצחק קדמן: הוא יחליט איך מתנהלת הביקורת על הדברים האלה.

אייל זנדברג: מטעם המשרד או מטעם גורמים במוסד?

יצחק קדמן: אני לא יודע.

יצחק קדמן: שהשר יחליט אם זה יהיה רואה-חשבון שיש לו זכות לבדוק את זה או מישהו אחר, אבל כל נושא הבקרה לא קיים.

יצחק קדמן: זכות עיון זה יפה מאוד, אבל מוכרחה להיות בקרה, המון כספים מסתובבים.

אילן שלגי: אני סבור שזו הערה נכונה.

אילן שלגי: צריך לומר: "ניהול חשבון הבנק ודרכי הביקורת על ניהולו, וכן בדבר מתן זכות".

יצחק ברקוביץ': אני שמח על הדיון הזה; אני רוצה להביע בשם ארגון ההורים הארצי שהוא הארגון הכי גדול שסוף כל סוף הגענו לשעה השמחה הזאת, שדנים במשהו שגרם, גורם ועוד עלול לגרום להמון מריבות ברחבי מדינת-ישראל וגורם לסכסוכים מיותרים בין ההורים המשלמים לבין משרד החינוך לבין נציגי מרכז השלטון המקומי.

יצחק ברקוביץ': פשוט שערורייה איך מדינה שלמה נסחפת ומתרגזת ומבזבזת זמן שלא לצורך.

יצחק ברקוביץ': שורש הטעות הוא בכך שהורים משלמים כסף והכסף לא תמיד הולך לייעודים שלשמם הוא נקבע.

יצחק ברקוביץ': בכלל, זה כשל שוק מוזר שמישהו מחליט בשביל בעל המאה , ההורה שמשלם את הכסף, לאן הולך הכסף.

יצחק ברקוביץ': פשוט כשל מבני בן המון שנים שהגיע הזמן לעשות בו סדר.

אורי אריאל: שכנעת אותנו.

יצחק ברקוביץ': אנחנו רוצים לשבח את יושב-ראש הוועדה ואת חברי הוועדה.

אילן שלגי: את חבר-הכנסת חן.

יצחק ברקוביץ': את חבר-הכנסת חן ואת כל מי שנטל חלק בכך.

יצחק ברקוביץ': לצערי, אני רואה את הניסוח הזה רק עכשיו, ואני מנסה להתארגן עם זה מהר.

יצחק ברקוביץ': הייתי מבקש לפני שאתם מריצים אותו---

אילן שלגי: לא, תוך חמש דקות אנחנו מאשרים את זה.

יצחק ברקוביץ': יופי.

אורי אריאל: עכשיו אתה רוצה לדחות את זה?

יצחק ברקוביץ': לא, זה טוב מאוד, תאשרו את זה.

שרה חברוני: אני רוצה להצטרף לידידי ולברך את חבר-הכנסת על הצעת החוק הזאת.

שרה חברוני: אנחנו מאוד שמחים.

שרה חברוני: הייתי מבקשת שהתשלומים שייכנסו באותו חשבון יהיו מוגדרים, ולא שוב פרצה קוראת לגנב.

שרה חברוני: כי זה מה שקורה בסעיף של תשלומי רצון.

אילן שלגי: מה שאת מדברת עליו זה נושא שדנו בו במשך 5 ישיבות ונדון בו בעוד 5 ישיבות בחודשים הקרובים.

אילן שלגי: אנחנו לא ניכנס לזה בהצעת החוק הזאת, כי פה מדובר על הכנסת הכספים לחשבון בנק.

אילן שלגי: תיקנו שמדובר על כל סכום שיתקבל מהורים.

אילן שלגי: מה מותר לגבות ומה אסור זה משהו אחר, זו המטריה הגדולה שבה אנחנו עוסקים כל הזמן.

אורי אריאל: תודה ליוזמי החוק, אני מצטרף לברכות.

אורי אריאל: אני צריך ללכת לוועדה לביקורת המדינה; אני תומך בהצעה.

איוב קרא: אני תומך בחוק, אבל זה ניצוץ בדרך אל האור.

איוב קרא: עם אישור החוק אני מציע שתיזום חקיקה נוספת בהקשר לחוק הזה של ביטול גביית כסף מהורים.

איוב קרא: ראש רשות יכול להוסיף עוד חצי אחוז לארנונה או קצת יותר, וזה יותר טוב מאשר להגיע למצב שאנשים משלמים מהכיס שלהם.

אילן שלגי: יש המלצות של ועדת לנגרמן משנת 92' שמדברת על ביטול.

אילן שלגי: ההצעה של אותה ועדה הייתה לקחת עוד פרומיל או שניים מהביטוח הלאומי מכלל אזרחי המדינה.

אילן שלגי: אולי ארנונה היא גם פתרון.

איוב קרא: זה אבסורד ושערורייה.

אילן שלגי: חבר-הכנסת קרא, עזור לי.

אילן שלגי: אתה יודע שאם נגיש יחד ונחתום יחד על הצעה כזאת תהיה לנו בעיה בהנהלת הקואליציה.

אילן שלגי: היות שאנחנו חברי קואליציה אנחנו צריכים יחד לעשות את המאמץ.

איוב קרא: בלעדנו אין קואליציה, מה לעשות.

אילן שלגי: אני מקריא את הנוסח: "בחוק לימוד חובה התש"ט – 1949, אחרי סעיף 6 יבוא: סעיף 6 א' רבתי (א) "תשלומים כאמור בסעיפים 6 (ד) ו- 6 (ד1) וכן כל תשלום אחר שהתקבל ממי שזכאי לחינוך חינם לפי סעיף 6, הלומד במוסד חינוך רשמי או במוסד חינוך אחר שאוצר המדינה נושא בשכר הלימוד בו לפי סעיף 6 (ג), בין אם הוא תשלום חובה או בין אם הוא תשלום שאינו חובה, ולמעט שכר לימוד (להלן התשלומים), ישמשו רק למטרות שלשמן נועדו.

דורית מורג: יש לי הערה על 6 א'.

דורית מורג: כתוב: "למעט שכר לימוד", ואנחנו מדברים על חינוך חינם, לכאורה לא צריך להיות שכר לימוד.

דורית מורג: יש כאן הטעיה.

אילן שלגי: חשבתי שהנוסח הוסכם אתכם קודם.

מרב ישראלי: זה מנוסח לפי 6 ד': "מי שזכאי לחינוך חינם לא ידרשו בעדו הרשמה או כל תשלום אחר בעד לימודיו במוסד חינוך או בעד לימודיו במוסד חינוך אחר שאוצר המדינה נושא בשכרו".

אילן שלגי: הערה נכונה.

אילן שלגי: פה מופיע שכר לימוד?

מרב ישראלי: כן.

אילן שלגי: אוצר המדינה יישא בשכר לימוד.

מרב ישראלי: יש בתי-ספר שאוצר המדינה לא נושא.

דורית מורג: אלה לא בתי-הספר שנכנסים בסעיף 6.

דורית מורג: אם אנחנו רוצים להכניס "למעט תכנית לימודים נוספת" במקום "שכר לימוד", זה מקובל עליי.

דורית מורג: השאלה היא אם הגבייה לפי תכנית לימודים נוספת שהפרוצדורה שלה קיימת בחוק לגבי בתי-הספר הרשומים.

דורית מורג: אבל ב"שכר לימוד" אנחנו כאילו משדרים סתירה.

אייל זנדברג: הצעת החוק רוקדת בין הטיפות במובן שאנחנו מתעלמים מהחי המת הזה שנקרא גביית תשלומי הורים שקיימים.

אייל זנדברג: הוועדה אומרת שלא ניגע ולא נחליט מה מותר לגבות, רק נאמר מה ייעשה עם הכסף.

אייל זנדברג: הביטוי הזה מחדד את הבעייתיות שאולי גורמת לנו לחשוב שאי-אפשר להתעלם ואי-אפשר לעשות רק חור בחשבון הבנק ולא לתקן תשלומי הורים.

אייל זנדברג: הביטוי "שכר לימוד" מופיע כיום בחקיקת החינוך, גם בחקיקה ראשית וגם בתקנות ובצווים שהתקין שר החינוך לדורותיו החל משנות ה- 70, והביטוי הזה יוצר עמימות, משום שבמציאות אנחנו יודעים שגובים שכר לימוד.

אילן שלגי: איפה?

אייל זנדברג: כחיפאי אני תמיד לוקח כדוגמה את בית הספר "הריאלי".

רשף חן: לא.

אייל זנדברג: יש בתי-ספר במדינת ישראל שהם בתי-ספר מוכרים---

רשף חן: לכן זה צריך להיות פה.

אייל זנדברג: שם גובים מאות שקלים מעבר לתשלומי הרשות, היינו: תמונת מחזור, טיול, מסיבה שנתית.

אייל זנדברג: אני לא חושב שמשרד החינוך – אני לא מדבר בשמו – שזו גבייה לא חוקית, היא ודאי לא נעשית בסתר, ואין לי דרך אחרת אלא לקרוא לזה "שכר לימוד".

אילן שלגי: מה יהיה אם נכתוב אחרי המילים "ולמעט שכר לימוד", "במקרה שהוא נקבע כדין"?

אייל זנדברג: כאן יש התחכמות.

אייל זנדברג: אנחנו כל-כך רוצים להתעלם מהבעיות במציאות שאנחנו מתחילים למצוא ניסוחים.

רשף חן: אני לא מבין מה אתה אומר; בית-ספר "הריאלי" הוא בית-ספר פרטי.

אייל זנדברג: ייתנו לי 3 דקות, אני אסביר את זה.

אילן שלגי: לא 3 דקות.

אילן שלגי: אנחנו רוצים להיות מעשיים.

אילן שלגי: אנחנו לא כותבים פסק-דין ארוך, אנחנו נותנים החלטה.

אילן שלגי: תגיד מה אתה ממליץ, למחוק את זה או להוסיף כמה מילים.

אייל זנדברג: הביטוי "שכר לימוד" מופיע היום גם בחוק פיקוח על בתי-ספר שבו ניתנת סמכות למנהל הכללי של משרד החינוך לקבוע בעבור בתי-ספר מוכרים שאנחנו מדברים עליהם שכר לימוד.

אייל זנדברג: שכר הלימוד מופיע גם בסעיף 6 ג' לחוק לימוד חובה הקיים, ואומר שאוצר המדינה יישא בשכר לימוד של תלמידים שנשלחו.

אייל זנדברג: מכוח סעיף 6 ג' הוצא צו בשנת 72' – אם אני לא טועה – וגם שם מדובר על שכר לימוד, והוא מקיף היקף גדול מאוד של בתי-ספר.

אייל זנדברג: עכשיו אנחנו אומרים "למעט שכר לימוד".

אייל זנדברג: אנחנו עושים טלאי על טלאי ומוסיפים טלאי על אי-הבהירות הקיימת, וזה ישלח אותנו לבתי-משפט, לפרשנויות ולבעיות בשטח שיצוצו לאט ויגיעו לכאן.

אילן שלגי: אתה בעד שזה יישאר או שזה ייצא?

אייל זנדברג: כשמתקנים חוק, אם יש משהו עקום צריך לחשוב על תיקון קצת יותר רחב ולא לחשוב איך עושים טלאי על טלאי.

אייל זנדברג: זו בעיה שדורשת בירור.

אילן שלגי: אתה אומר שאתה נגד זה.

מרב ישראלי: אם נוריד "למעט שכר לימוד", למעשה גם שכר לימוד צריך יהיה לנהל בחשבון הבנק הזה.

אייל זנדברג: אלא שאני טוען שאנחנו לא יודעים מהו שכר לימוד, גם המערכת לא יודעת.

רשף חן: אז אנחנו אומרים ששכר לימוד לא חל על זה.

רשף חן: בבית-ספר "הריאלי" שכר לימוד לא חל; לגבי תשלומים בעבור טיולים – כן חל.

אייל זנדברג: ותל"נים?

דורית מורג: אם אני מבינה את סעיף 6 נכון, הכותרת שלו היא "זכות חינוך חינם", ואז כתוב: אלה זכאים לחינוך חינם במוסד חינוך רשמי; מי שחל עליו לימוד חובה לפי חוק זה הם נערים בגיל 16-17.

דורית מורג: אומנם יצא מכח החוק הזה צו שהטיל לימוד חינם לאותם תלמידים במוסדות חינוך רשמיים, בחטיבות הביניים ובבתי-הספר העל-יסודיים, זאת-אומרת גילאי 16-17.

דורית מורג: על מי לא חל חינוך חינם לפי החוק הזה?

דורית מורג: על אותם בתי-ספר מוכרים ומוסדות הפטור שאינם בתי-ספר רשמיים.

דורית מורג: להם מצאו פתרון בחוק חינוך ממלכתי שבו כתוב שהשר רשאי להשתתף בשכר הלימוד שלהם.

דורית מורג: מטרתו של סעיף 6 הוא זכות ללימוד חינם, אין מקום להוסיף את המילים "שכר לימוד".

דורית מורג: להיפך: אנחנו מזמינים עלינו פרשנויות שבתי-הספר יראו בזה היתר לגבות שכר לימוד.

אילן שלגי: נמחק את המילים האלה.

רשף חן: אני רוצה להבין, החוק הזה בכלל חל על בית-ספר כמו "הריאלי" או בית הספר של הכנסייה הקתולית?

אייל זנדברג: אף על פי שזו עובדה לא ידועה, בית-הספר "הריאלי" וכל בתי-הספר הרגילים של המוכרים נתפסים בסעיף 6 ג' – חוק לימוד חובה הקיים, ואוצר המדינה חייב לשאת בשכר הלימוד שלהם.

רשף חן: אבל זה לא הופך אותו למוסד חינוך רשמי, להיפך.

דורית מורג: נכון שחוקי החינוך הם כולם טלאי על טלאי, אבל יצא מכח 6 ג' צו שמבהיר על מי חל לימוד חינם.

דורית מורג: אם מדברים על "הריאלי", יש "ריאלי" יסודי שהוא בית-ספר מוכר ועליו הוא לא חל, ויש "ריאלי" חטיבה ותיכון שעליו הוא כן חל.

דורית מורג: משום שהצו שיצא מכיל את לימוד החינם על בתי-הספר היסודיים הרשמיים ועל תלמידים בחטיבות הביניים ובגיל 16-17.

דורית מורג: זה יצא כך משום שבשנת 78' החליטו על חינוך חינם גם לבתי-הספר התיכון; בעוד קודם לימוד חובה ולימוד חינם היה היינו-הך: מי שחל עליו חינוך חובה קיבל גם לימוד חינם.

דורית מורג: רצו להרחיב את "החינם" לבתי-הספר העל-יסודיים, ולכן הוציאו צו "לפני 16-17".

דורית מורג: הצו הזה לא תופס, למעט במקרים מיוחדים שהחליטו שבמקום מסוים בבית-ספר יסודי הלימוד בו חינם, הוא לא תופס לגבי בתי-הספר היסודיים שאינם רשמיים, כלומר לא בבעלות מדינה.

דורית מורג: כמו בכנסייה, הם פועלים לפי חוק אחר והוראות אחרות ששם משתתפים בשכר הלימוד שלהם, אבל הוא לא חינם.

אילן שלגי: אנחנו נוציא את המילים האלה.

אילן שלגי: אני מזכיר שהחוק הזה יחזור הנה לקריאה שנייה, כך שאנחנו לא גומרים את העניין הזה.

אילן שלגי: עד אז בואו נחשוב, תביאי לנו חוות דעת מנומקת.

מרב ישראלי: אני רוצה להסביר למה זה נוסח כמו שזה נוסח.

מרב ישראלי: עקרונית החוק כפי שהוא מנוסח חל על ילדים שלומדים במוסד חינוך רשמי או במוסד אחר שאוצר המדינה נושא בשכר הלימוד בו, לפי 6 ג'.

מרב ישראלי: הוא לא חל על ילדים שלומדים במוכר שאינו רשמי וש- 6 ג' לא חל עליהם.

מרב ישראלי: זאת-אומרת, על ילדים מהיסודי ב"ריאלי" לא חל החוק שלך.

מרב ישראלי: נכון.

מרב ישראלי: זה בית-ספר פרטי לגמרי.

רשף חן: אבל בחטיבת הביניים או בתיכון של "הריאלי".

מרב ישראלי: נושא לפי משהו אחר.

רשף חן: אז זה כן חל.

מרב ישראלי: לא.

מרב ישראלי: אנחנו הולכים לפי 6 ד'.

מרב ישראלי: אנחנו יוצרים קוהרנטיות בין 6 ד' לבין 6 א' רבתי.

מרב ישראלי: זה נוסח באופן שזה נוסח משום שגם במקומות ש- 6 ג' חל, וכתוב שאוצר המדינה יישא בשכר הלימוד לפי הצו, בתי-הספר האלה כן גובים שכר לימוד.

דורית מורג: אבל זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים שיקרה.

מרב ישראלי: אם עמדת משרד החינוך היא שאסור לבית-ספר ש- 6 ג' חל עליו לגבות שכר לימוד, אז את צודקת, צריך למחוק את זה.

רשף חן: מאיפה זה בא שאסור להם לגבות?

רשף חן: למה אסור להם?

דורית מורג: מכח הצו שהוצא לפי 6 ג' בתי-הספר העל-יסודיים זכאים ללימוד חינם.

דורית מורג: הם מקבלים 100% שכר לימוד מהמדינה.

דורית מורג: זאת-אומרת, הם לא יכולים לגבות שכר לימוד; הם יכולים לגבות תשלומי הורים כפי שהמשרד מתיר להם; יכול להיות שהם יכולים לגבות בעבור תכנית לימודים נוספת, לפי הנחיות המשרד ולא יותר מ- 15%.

דורית מורג: יש הנחיות בעניין הזה.

דורית מורג: הם לא יכולים לגבות שכר לימוד, זאת טעות.

דורית מורג: אוצר המדינה החליט שהם זכאים לשכר לימוד מלא.

דורית מורג: מי שזכאי לשכר לימוד מלא לא יכול לגבות שכר לימוד.

רשף חן: למה?

דורית מורג: מכח 6 ג' יצא צו שקבע שהלימוד בבתי-הספר העל-יסודיים הוא חינם.

דורית מורג: אוצר המדינה נושא בשכר הלימוד הזה.

רשף חן: ומי שרוצה ללכת לבית-ספר פרטי, אסור לו?

דורית מורג: כל בתי-הספר הפרטיים מקבלים שכר לימוד מהמדינה.

אילן שלגי: בואו נתקדם.

אילן שלגי: אנחנו נמחק את זה, ואם יהיה צורך תהיה לנו עוד הזדמנות להוסיף.

מרב ישראלי: "ששולמו" אולי נכתוב.

קריאות: "שהתקבלו".

רון חן: צריך אולי לתקן את כל הסעיף כי התלמידים לא שילמו, התלמידים לא נדרשו.

אילן שלגי: זה לא נכון, זה בסדר.

אילן שלגי: התלמיד משלם באמצעות האפוטרופוס שלו.

אילן שלגי: (ד) "השר יקבע הוראות בדבר אופן גביית התשלומים וניהול חשבון הבנק ודרכי הביקורת על ניהולו, וכן בדבר מתן זכות עיון ודיווח להורים ולוועד ההורים במוסד החינוך לעניין כספי התשלומים וניהולם באישור ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

מרב ישראלי: יש עוד הערה קטנה של משרד המשפטים.

מרב ישראלי: כיוון שקיים נושא עמותות הורים השאלה היא ממי נגבה הכסף, כדי שלא יעקפו את האיסור הזה דרך תשלום למישהו אחר, והעמותה תשלם לבית-הספר.

מרב ישראלי: הוצע שנכתוב בסעיף א': "במישרין או בעקיפין".

אילן שלגי: יפה מאוד.

אילן שלגי: מחשבה נכונה מאוד.

דורית מורג: בהמשך להערתי על סעיף ג', אני יודעת ששרת החינוך ביקשה להתנגד לנושא של ג' לא משום שלא רוצים להחזיר, אלא שיכולות להיות בעיות של תלמידים שסיימו; של חשבונאות ושל הפרת החוק.

דורית מורג: האם לא נכון יותר להעביר את זה כפי שהצעתי למסגרת הכללים---

רשף חן: אני חושב שיש בזה מידה של היגיון.

רשף חן: מה דעתך שבשלב הזה נעביר את זה בראשונה ככה, ובשנייה ובשלישית נתקן את זה?

דורית מורג: אני בכל מקרה מבקשת שההערה הזאת תירשם.

אילן שלגי: מה הבעיה לתקן?

אייל זנדברג: ---

רשף חן: יש פה הערה נכונה של משרד המשפטים.

דורית מורג: תיכנס בתקנות אמירה מפורשת לגבי דרכי החזרת הכספים.

דורית מורג: כי אם מזמינים אוטובוס, איך זה מתחלק---

רשף חן: יש לי הצעה.

רשף חן: אולי אחרי המילה "נגבו" – "יוחזרו לתלמידים שמהם נגבו באופן אשר ייקבע בתקנות".

רשף חן: בלי "או ינוכו", כי זו כבר אחת האפשרויות.

רשף חן: ההחזרה היא זכות חוקית, והאופן ייקבע בתקנות באישור ועדת החינוך.

אילן שלגי: "יוחזרו לתלמידים שמהם נגבו באופן שייקבע בתקנות באישור ועדת החינוך של הכנסת".

מרב ישראלי: "הוראות" זה בסדר.

דורית מורג: אולי "באותן הוראות".

מרב ישראלי: מה שעורכת-הדין מורג ביקשה זה משהו יותר רחב.

מרב ישראלי: אם אנחנו נשאיר את ג' לא תהיה אפשרות, למעשה, להגיד שהכסף הזה יופנה למשהו אחר.

רשף חן: נכון, זו בדיוק כוונת החוק.

מרב ישראלי: זה לא פותר לנו את הבעיה.

רשף חן: כוונת החוק היא שאי-אפשר לקחת את הכסף הזה.

אייל זנדברג: בלי שום תירוץ לשום מטרה אחרת.

רשף חן: אם יהיה כתוב בתקנות שוועד ההורים של בית-הספר רשאי להחליט על שימוש למען התלמידים, זה שימוש, זה בסדר.

דורית מורג: אני לא בטוחה אם בהוראת החוק העיקרי יהיה כתוב "יוחזרו", אם אפשר יהיה להחליט משהו אחר שאיננו החזר.

דורית מורג: בסדר, אבל יש חלק שהוא כללי מעצם הגבייה.

מרב ישראלי: פה מדובר על כספים שנותרו, זאת-אומרת לא מדובר על אופן ניהול הכספים במשך השנה; אלה הוראות שלכם איך מנהלים אותם.

מרב ישראלי: אבל מה שנותר בסוף השנה, למה צריך לעבור לשנה הבאה למשהו אחר?

מרב ישראלי: זה עובר לשנה הבאה, זה לא על הניהול באותה שנה.

דורית מורג: מאחר שזו הוראת חוק שנהיה אחר-כך שבויים בה---

רשף חן: הפתרון שלך הוא בהנחיות השימוש; לאפשר להקצות למטרה אחרת.

רשף חן: אם השתמשת – לא נשאר, אבל אם השארת – תחזירי.

אילן שלגי: אנחנו לא נדבר רק על אופן ההחזרה, אלא גם על מועד ההחזרה כדי שיהיה ברור שהשר יכול להחליט שלא מחזירים את זה מיד ולא בשנה הבאה, אלא בסוף הלימודים.

אילן שלגי: אני אומר שוב, יש לנו עדיין זמן לעשות את הליטוש האחרון עד שהחוק יחזור לוועדה.

יאיר סמוכה: ההנחיות אומרות שבסוף כל שנה מנהל בית-הספר סוגר חשבון.

רשף חן: או שהוא יחזיר או שהוא יעביר את זה לחשבון של שנה הבאה.

מרב ישראלי: יש מספר הערות שבקריאה ראשונה צריך להתייחס אליהן: נושא התקציב - האוצר לא נמצא פה, וזה חוק שעל פניו אין בו עלות לאוצר המדינה.

מרב ישראלי: אני מעבירה בכל מקרה את הנוסח של החוק לאגף תקציבים במשרד האוצר, אבל על פניו זה לא חוק שעולה לאוצר המדינה.

אילן שלגי: פה אנחנו שומרים על זכויות ילדים ומשפרים אותן.

רון חן: עם סייג אחד.

רון חן: יש פה פגיעה בזכויות הילדים.

רון חן: ביטוח תאונות אישיות לא נקבע על-ידי בתי-הספר במרבית המקרים, אלא על-ידי הרשות המקומית; לא מנוהל בחשבון בנק נפרד כי אי-אפשר לנהל את זה בחשבון בנק נפרד.

רון חן: זה משולם טרם התקבל הכסף מההורים, וזה תשלום חובה.

רון חן: עכשיו התשלום הזה יילך לחשבון הבנק של בית-הספר, בית-הספר יצטרך להעביר את זה לרשות המקומית, הרשות המקומית תצטרך לשלם את זה.

אילן שלגי: מה הבעיה?

אילן שלגי: אתה מספר לנו מה יש ומה לא יעבוד, אנחנו אומרים לך שאנחנו משנים את מה שיש, וזה כן יעבוד, לא תהיה לכם בררה.

רון חן: אבל אתם מרעים מצב.

אילן שלגי: אבל לא את מצבם של הילדים.

רון חן: כן מרעים את מצבם של הילדים.

רון חן: מה שקורה היום, מי שמקבל את הכסף גם אחראי על התשלום, נכון?

רון חן: כאשר בית-הספר מקבל כסף לטיולים הוא גם אחראי על עריכת הטיול, כלומר, אם הוא מקבל את הכסף על ביטוח תאונות אישיות אתה מטיל עכשיו על מנהלי בתי-הספר את נושא ביטוח התאונות האישיות?

דורית מורג: לא, זו רשות מקומית.

רון חן: אבל היא לא מקבלת את הכסף.

רון חן: על-פי החוק תשלום חובה יצטרך להיות משולם לאותו מקום של תנועת חשבון בנק אחרת.

רון חן: זה תשלום החובה היחיד.

אילן שלגי: לא, אתה לא צודק.

שרה חברוני: התשלום נקבע בתוך בית-הספר.

רון חן: לא בכולם.

אילן שלגי: מר חן, דבריך נרשמו.

אילן שלגי: חברי הוועדה לא נותרו פה.

אילן שלגי: אני מצביע בעד; שמענו גם את דעתם של אלה שהיו כאן:

אילן שלגי: חברת-הכנסת סולודקין - בעד; חבר-הכנסת אריאל – בעד; חבר-הכנסת שריד – נמנע; חבר-הכנסת קרא – בעד.

אילן שלגי: אנחנו נעביר את ההצעה לקריאה ראשונה, וכאשר היא תחזור הנה עוד ייוותר לנו זמן כדי לעשות את ה- tunning האחרון.

אילן שלגי: תודה רבה לכולם.