ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 155, 2004-03-17 08:30

שאול יהלום: אני מבין שאנחנו צריכים לשבץ בסעיף 18ח, גמרנו את הכל רק צריכים את הסבירות עד כמה באופן סביר כמה שנים יקח ובישיבה הקודמת כחומר למחשבה אני הצעתי 5 שנים.

שאול יהלום: נכון.

שאול יהלום: ואמרנו שברור שאם אפשר להתכנס סביב 5 שנים, אז זה יהיה טוב, אני לא המצאתי את המספר הביאו לי אותו החבר מומו, ואפילו אמרתי שבאמת כל הכבוד שהוא נקט מספר כזה.

שאול יהלום: הישיבה של היום צריכה לסיים את הענין הזה.

שאול יהלום: כמה שזה נראה פשוט זה נראה שזה הענין.

ראובן קוגן: אני דיברתי לפני הישיבה הזאת עם המזכירה של הוועדה ואני אמרתי לה שעד אתמול וגם עד היום לא קיבלנו שום קריטריון מה זה הנגשה ושום נייר שאנחנו ביקשנו לקבל, וזה מנע מאיתנו לעשות איזה שהיא עבודת מחקר בנושא.

ראובן קוגן: אני מאד מצטער לבוא לועדה ולהגיד את מה שאני עומד להגיד, אבל פשוט כרגע אנחנו לא יכולים להעריך את העלות מכיוון שאין לנו את הכלים להעריך את העלות, לכן גם אי אפשר לסגור על השנים מאותה סיבה.

שאול יהלום: מצד שני, ככל שמתארכת עבודתכם זה משמש מעכב, גם כל אלה שצריכים בסוף לשלם, הם אומרים עד שאנחנו לא יודעים עבור מה, אל תבקש מאיתנו שאנחנו נחלק את השנים באופן סבירות.

שאול יהלום: בכל אופן אני רוצה להגיד, מדובר כאן בפרק הנגשת הסביבה, מדובר בפרק עבור אנשים עם לקות ראייה, מדובר בפרק עבור אנשים עם לקות שמיעה, עבור אנשים עם לקות פיזית, עבור אנשים עם מוגבלות קוגניטיבית, עבור אנשים עם מוגבלות שכלית, עבור אנשים עם מוגבלות נפשית, והשלמות.

שאול יהלום: אפשר לצלם.

אבי תורג'מן: ישנו תקן ישראלי לכל נושא הנגישות.

אבי תורג'מן: שהפרק האחרון, שזה פרק תחום הבנין אני מאמין שעומד להסתיים.

אבי תורג'מן: זה עבודה מדעית שנעשתה בצורה מסודרת של כל הדברים איך נעשים.

אבי תורג'מן: יכול להיות שצריך לקשור את זה עם זה ולא להתחיל להציע עוד נייר.

אבי תורג'מן: הדוגמא, כשאני מגיש בקשה להיתר למעלית למרפאה, אני מקבל רשימה של דרישות מהחלטת ועדה שדורשת ממני אישור של פיקוד העורף, אישור כיבוי אש.

אבי תורג'מן: אני יכול להביא לך דוגמאות.

אבי תורג'מן: שיש לי מעלית שעולה לי 300 אלף שקל שהדרישות לכיבוי אש לאותה מרפאה עולות לעוד 300 אלף שקל.

אבי תורג'מן: אני צריך 600 אלף שקל בשביל להתחיל לזוז.

אבי תורג'מן: אני לא צריך רק את ה300- אלף שקל שסקרתי, בשביל זה אני אומר העלויות הם הרבה יותר גדולות מהעלות המידית להנגשה.

אבי תורג'מן: זה בנושא המחיר והחלוקה לשנים.

אבי תורג'מן: הנושא השני שהוא לא פחות חשוב, זה הנושא של האם זה ראלי, בשבילנו לקחת 500 מרפאות, שאני מדבר עליהן, שזה המרפאות העיקריות ולהנגיש אותם תוך 5 שנים.

אבי תורג'מן: זה אומר שאני צריך להשבית המון מרפאות, לשבש המון מרפאות בו זמנית, אני רוצה להגיד לך שכל מרפאה שאנחנו עושים איזה שהוא שיפוץ, אנחנו לא יכולים לסגור את המרפאה הזאת, ה5- שנים שזה כולל גם הבקשות להיתר, הזמן של התכנון, והביצוע ב5- שנים, של כל המרפאות האלה הוא לא נראה סביר, פשוט מבחינה מעשית.

אבי תורג'מן: אנחנו הצענו 10 שנים, שזה עוזר לי גם בפריסה הכספית וגם בפריסה הביצועית.

דן אורנשטיין: ובנושא של שיוצע פה את החלוקה בין סוגים שונים של הנגשה, זה מתאפשר במסגרת הצו כאן, יכול להיות שהדרישה פה זה לא ל5- שנים, זה ל7- שנים, אבל בתוך התקופה הזאת השר יכול להגדיר את הדברים היותר קלים בתקופה יותר קצרה, ואת הדברים שהם יותר יקרים לתקופה יותר ארוכה, הכל מתאפשר על פי הסעיף המוצע כאן.

בלהה ברג: אני חושבת שהמסגרת שחייבת להיות היא מסגרת תקציבית שמחולקת באופן שווה כל השנים, כדי שלא יקרה מצב באמת שהמעט יתחלק בהתחלה וישאירו לסוף את העדר תקציב, זו הנקודה הראשונה.

בלהה ברג: נקודה שניה, מאד משמעותי לנו מה שאמרה היועצת המשפטית לגבי הנושא האזורי.

בלהה ברג: המפתח של העבודה הדרגתית היא אזורית.

בלהה ברג: זה הולך באופן כזה שבמסגרת שנפגשנו עם נציגי הקופות עלה השיטה שבה בכל אזור בשלבי הביניים בלבד, שאני מדברת, תוגש מרפאה אחת או שתיים או שלוש בהתאם לתוכנית העבודה לחלוקה על פני 5 שנים, כאשר באותה תקופה אם בקופה אחת השרותים לא יהיה מונגשים או הקופה עצמה לא תהיה מאוישת הקופה תספק התחיבות לאנשים באותו אזור להשיג את שרותים מונגשים.

בלהה ברג: וזה אני מדברת אך ורק לגבי תוקפת הביניים עד שסך הכל בתום 5 השנים הכל יונגש.

יחיאל שרשבסקי: אני חושב שצריך מערכת של הסברה, שאנשים ידעו שכל אדם גם אם הוא נפגע נפש יכול פה לקבל שרות.

יחיאל שרשבסקי: היו לנו שני מקרים שהובאו לידיעתי של נפגעי נפש, בתיק שלהם היה כתוב סכיזופרניה, לא שמעו את התלונות שלהם, שני האנשים נפטרו, פתרו אותם עם אקמול שהם התלוננו על כאבים.

שאול יהלום: אני מעבה את הסעיף, זאת אומרת, את הסעיף צריך קודם כל לעבות אותו בהבנה שיש הדרגתיות שואפת לשיוויוניות ולהכניס סעיף מיוחד לנושא של קופות החולים יתנו אלטרנטיבות בתקופת הביניים בענין הזה.

שאול יהלום: אז יש כאן את האזורים, אז השר כבר,

שאול יהלום: אם השר באישור וועדת העבודה והרווחה, צריך להיות ברור שמגישים לו תוכנית עם אילוצים והוא מגיע למסקנה שאי אפשר לבצע את התוכנית הזאת, מותר לו להאריך אותה עד לשמונה שנים, או שבע שנים.

שאול יהלום: זה אני אומר כמפלט בתנאי, צריך להיות ברור בהחלט שמגישים לו תוכנית רצינית מדורגת וכל זה.

שאול יהלום: סתם זה 6 שנים כל אחד צריך לדעת את זה.

שאול יהלום: הייתי אומר לפרסם את כל שרותי הבריאות ויהיה שילוט בכניסה.

שאול יהלום: צריך למצוא את הדרך של הפיקוח יחד עם הנציבות, ואת הבניה של התוכניות יחד עם הנציבות, יש שנה לעשות את התוכנית, והשנה היא חלק מתוך ה6- שנים, ואמרתי במקרה הצורך, כשהגיעו מים עד נפש, הוא צריך תוך נימוקים שימסרו לוועדת העבודה והרווחה, תוך נימוקים שימסרו אני נותן לו עד שנתיים מפלט בטחון.

שאול יהלום: זה אני חושב כולם יכולים להסכים, באלה הנושאים.

שאול יהלום: עם מוגבלות, זה כל ארגון, ארגון נכים נכנס לפה.

שאול יהלום: מה הבעיה.

שאול יהלום: מה ארגון נכים, הוא לא דואג לקידום שרותיהם?

שאול יהלום: זכות יציאה ומשפט אחד לתשתית, שהתשתית המבנית, שתשתית הבנין אף היא צריכה להיות,

שאול יהלום: הם באים ואומרים, האם אפשר, כמו שפעם היה פישוט הליכים בנושא בניה כשהיה את הוועדות האלה, האם אפשר בכל הסבה שיהיו נוהלים מיוחדים לוועדות בנין עיר, שבכל בקשה שקשורה לחוק הזה לנגישות לנכים, יהיה תהליך מקוצר, ואני אומר שלא נתסכל עכשיו על דברים אחרים, ושם אותם על השולחן הניתוחים.

שאול יהלום: זה שמבקשים.

שאול יהלום: תראו אם תוכלו לעמוד בזה.

שאול יהלום: רבותי בזה קיבלנו את הפרק, אנחנו עוד צריכים, יש לנו פרק מיוחד רק כדי לגמור את הנגישות, לגמור את החינוך שזה ואנחנו בענין עוד נכניס את הסעיף הזה של קיצור הליכים.