הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 132, 2005-07-18 12:00

רן כהן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

רן כהן: אנחנו עוסקים היום בנושא של המלצות והצעות לפעולה למאבק באלימות שמוצע על ידי המועצה הלאומית לשלום הילד.

רן כהן: מאחר ועיינתי כבר בתכנית הזאת, אני מודה לד"ר קדמן ולמועצה הלאומית לשלום הילד על הכנת המסמך, פשוט נפלא אני חושב.

רן כהן: אנחנו מנצלים את ההזדמנות הזאת לבקש מד"ר קדמן וחבריו להציג את התכנית, על פי הדרך שבה אתה תבחר לעשות את זה.

רן כהן: אני אקיים חילופי דברים על התכנית הזאת, או ההצעה הזאת.

רן כהן: נדמה לי שההתמודדות עם הנושא של האלימות בחברה הישראלית, הוא נושא שבמפורש נוגע לוועדה הזאת, כיוון שהילדים בכל זווית הם כמעט קורבנות ראשונים, גם כשהם אלימים כלפי ילדים אחרים, הם קורבנות של התופעה החברתית הכוללת.

רן כהן: גם במסמך הזה מצויין למשל מה חלקה של המדיניות הכלכלית האנטי חברתית ביצירת האלימות הזאת, או בדחף לאלימות.

רן כהן: נדמה לי שהדברים די ברורים, לכן אנחנו נשתדל בתום הדיון הזה לחתור לכך שייעשה שימוש מיטבי בהצעות הללו, כדי שהחברה הישראלית תוכל להתמודד עם האלימות בצורה האפשרית והטובה ביותר.

רן כהן: ד"ר קדמן בבקשה.

יצחק קדמן: תודה רבה חבר הכנסת רן כהן.

יצחק קדמן: אקדים בכמה מלים, ואז אבקש להקריא לכם את הדברים במצגת קצרה שעשינו.

יצחק קדמן: אני רוצה להתחיל בכמה דברי פתיחה ולומר שעבדנו מאוד קשה על הכנת המסמך הזה, הוא לא מסמך שנולד אצלנו בין יום, הוא מתבשל אצלנו כבר הרבה מאוד זמן.

יצחק קדמן: אני רוצה לומר מה אין במסמך הזה לכל אלה שהתאכזבו.

יצחק קדמן: אין במסמך הזה פתרונות קסם.

יצחק קדמן: אני יודע שיש כאלה שמבטיחים היום פתרונות קסם, ויש להם כל מיני תרסיסים שעל חלקם כתוב 'ג'וליאני' ודברים אחרים.

יצחק קדמן: רק נייבא את התרסיס הזה ונתיז אותו וכל הבעיות תיפתרנה.

יצחק קדמן: אין לנו פתרונות קסם.

יצחק קדמן: אין לנו גם פתרונות מיידיים.

יצחק קדמן: גם פה יש הרבה מאוד מפזרי אשליות שיודעים בדיוק שאם יעשו את מה שהם מציעים, מחר בבוקר האלימות נעלמת.

יצחק קדמן: אין דבר כזה, האלימות היא תופעה מאוד קשה, מאוד מורכבת.

יצחק קדמן: היא לא תיעלם, ודאי לא מאליה, ודאי לא בזבנג וגמרנו.

יצחק קדמן: מה שעוד אין בתכנית הזאת, זה פתרונות חינם.

יצחק קדמן: אני יודע שיש לא מעט אנשים ובהם לצערי גם שרים וחברי ועדת השרים לענייני אלימות, שביקשו להכין תכנית שלא עולה כסף.

יצחק קדמן: מי שאומר שאפשר להתמודד עם האלימות בלי להשקיע משאבים טועה ומטעה.

יצחק קדמן: יש כל מיני פטנטים להציע הצעות שלא עולות כסף.

יצחק קדמן: אם התלמידים יקומו בבית ספר בבוקר, ואין לי שום דבר נגד כבוד למורה, יש אנשים שאומרים שזה יפתור את בעיית האלימות, זה לא עולה כסף.

יצחק קדמן: גם פתרונות אחרים שלא עולים כסף כך הם ייראו.

יצחק קדמן: אגב, זה לא מקרי שיש הקבלה מסויימת למה שקרה בנושא תאונות דרכים.

יצחק קדמן: במשך שנים ניסו אצלנו להיאבק בנושא התאונות עם כל מיני פתרונות שלא עולים כסף.

יצחק קדמן: אז העלו את המהירות, הורידו את המהירות, התאונות לא השתנו.

יצחק קדמן: עכשיו מישהו קיבל שכל, והכין תכנית שעולה הרבה מאוד כסף.

יצחק קדמן: זה שמפילים את זה עלינו על האזרחים זה סיפור אחר, אבל היא תכנית שעולה הרבה מאוד כסף, כי הגיעו למסקנה שאי אפשר לפתור בעיות קשות בלי שזה עולה כסף.

יצחק קדמן: אני הייתי אישית חבר בוועדה שאורה נמיר מינתה, כאשר היתה שרת העבודה והרווחה.

יצחק קדמן: הוועדה שבראשה עמד פרופסור דן שניט, היא ביקשה שנכין מהפכה בנושא הטיפול בילדים בסיכון.

יצחק קדמן: עבדנו מאוד קשה, בשלב מסויים כל העבודה של הוועדה נעצרה, הגיע היושב ראש ואמר לנו, קיבלתי הוראה, מגבלה חדשה להגיש המלצות, רק כאלה שלא כרוכות בתקציב.

יצחק קדמן: אז בצורה כזאת אי אפשר להגיע לשום דבר.

יצחק קדמן: מה עוד אין בתכנית שלנו, אין בתכנית שלנו התלהמות.

רן כהן: אני לא רוצה להפריע לך, אבל שלא ישתמע מהדברים כאילו יש פה דברים שכרוכים רק בכסף.

רן כהן: יש פה גם הרבה דברים שהם משולבים.

יצחק קדמן: לא, יש הרבה מאוד דברים שהם לא כרוכים.

יצחק קדמן: אבל מי שאומר שאפשר להיאבק באלימות בלי להשקיע משאבים רציניים טועה ומטעה.

יצחק קדמן: היו לי מספר שיחות לאחרונה עם השר לביטחון פנים, אני אומר לכם שלפחות בחלק מהדברים הוא חושב שאפשר לעשות תכניות בלי להשקיע כסף, לא כולל תוספת שוטרים.

יצחק קדמן: בזה הוא חושב שכן צריך מטבע הדברים, ואני בעד לשפר את יכולתה של המשטרה להיאבק באלימות.

יצחק קדמן: אבל אי אפשר לחשוב בדברים אחרים, לא בחינוך, לא ברווחה, ולא בדברים אחרים שאפשר להתאים תכניות בלי להשקיע משאבים, זה בלוף.

יצחק קדמן: דבר נוסף שאין בתכנית הזאת, זה התלהמות.

יצחק קדמן: חלק מהדברים שאני שומע לאחרונה, שיח מאוד אלים שאנחנו רוצים להתמודד עם בעיית האלימות.

יצחק קדמן: אפשר להגיד שאני נתפס לסמנטיקה, אבל אני לא אוהב לשמוע שמישהו אומר, אנחנו נמגר עד היסוד את האלימות.

יצחק קדמן: או, צריך להרוג אותם כשהם קטנים.

יצחק קדמן: או, אנחנו נילחם מלחמת חורמה, יש לנו מספיק מלחמות.

יצחק קדמן: לכן גם החוברת שלנו קרוייה התמודדות עם אלימות.

יצחק קדמן: זה היה גם השם של הכנס שהיה באילת שרבים מכם היום.

יצחק קדמן: עם האלימות צריך להתמודד.

יצחק קדמן: בוא נעזוב את ההתלהמות, היא לא רק עניין של סמנטיקה.

יצחק קדמן: יש הרבה מאוד אנשים שבהזדמנות הזאת נאבקים באלימות אולי מתוך כוונות טובות, רוצים לוותר גם על זכויות יסוד של בני אדם, בין אם מדובר במבוגרים, ובין אם מדובר בילדים.

יצחק קדמן: אני קורא כל מיני הצעות, לא חשוב כרגע שהן מגיעות מהציבור הרחב, אבל הן מחלחלות.

יצחק קדמן: דברים מפחידים כמו להחזיר את עונש המוות, כמו להוריד את גיל האחריות הפלילית לגיל חמש.

יצחק קדמן: כל מיני דברים שנזרקים בחלל האוויר, אתם מגחכים אותי, אבל מה שנזרק ככותרת בעיתון, הופך להיות מחר בבוקר הצעת חוק, וכבר ראינו.

יצחק קדמן: פגשתי חבר כנסת שאני דווקא בדרך כלל מעריך, שאמר לי שהוא מתכוון להגיש הצעת חוק על איסור נשיאת סכין במקומות מסויימים כמו בתי ספר.

יצחק קדמן: לקחתי אותו מהר הצידה ולחשתי לו באוזן, שיש כבר חוק כזה.

יצחק קדמן: לא צריך להגיש הצעת חוק, יש כבר חוק כזה.

יצחק קדמן: אבל הרצון לעשות משהו, ואני מבין את זה, יש איזו תחושה שצריך לעשות משהו, דוחף לפעמים.

יצחק קדמן: בעניין הזה אני שמח לצטט את הרמטכ"ל החדש שאמר בעניין אחר לגמרי, ואני מציע לאמץ את המוטו שלו, התלהמות זאת לא תכנית עבודה.

יצחק קדמן: אני מסכים לחלוטין גם בעניין הזה.

יצחק קדמן: עוד דבר שאין בתכנית שלו, אין בתכנית שלו פתרונות חד-מימדיים.

יצחק קדמן: יושבת פה סגן ניצב סוזי בן-ברוך, שיכולה להסביר לכם את זה יותר טוב ממני.

יצחק קדמן: מי שמנסה להתייחס לבעיה מורכבת רק דרך העיניים של משרד כזה או אחר, ארגון כזה או אחר, בלי לראות את הדברים בראייה משולבת בין-ארגונית, רב-מימדית, רב-תחומית, ייכשל.

יצחק קדמן: אז אני שמח שהיה היום דיון בוועדת החינוך על הנושא של אלימות בחינוך, אבל אי אפשר לנתק את האלימות בחינוך מהנושא של אלימות בתקשורת, מהנושא החברתי, מהנושא של ילד שהוא בעצמו קורבן לאלימות, ואחר כך מוציא את האלימות בבית ספר.

יצחק קדמן: אי אפשר לטפל מקטעים מקטעים.

יצחק קדמן: ולכן אנחנו נעלה את תחילתה של המצגת שמתייחסת למבוא שחלק גדול מהדברים אמרתי פה.

יצחק קדמן: אני רוצה לומר משפט אחד, ואז נעבור בזריזות על ההצעות עצמן ועל המצגת שלנו.

יצחק קדמן: אילו היה נוחת כאן חייזר והיה קורא עיתונים בשבועיים האחרונים, אגב, אני לא יודע אם שמתם לב, מי שקורא עיתונים בשבוע האחרון, אז בעיית האלימות כבר נפתרה, זה כבר לא בכותרות.

יצחק קדמן: שבוע, שבועיים זה היה בטופ, ואז באו נושאים אחרים וכבר אין אלימות.

יצחק קדמן: אני לא מציע לאף אחד להתרשם שכל הארץ מוצפת באלימות ואין דברים אחרים, אני מציע לאף אחד לא לשגות באשליות על פי קריאת עיתונים, שהאלימות כבר עברה מן העולם.

יצחק קדמן: היא קיימת, למרות שהתקשורת מטבע הדברים עוסקת כרגע בדברים חדשים אחרים, בזה כבר עסקנו, עשינו וי.

רן כהן: גם האחרים זה אלימות.

יצחק קדמן: נכון.

יצחק קדמן: אבל בעניין הזה אני רוצה לומר עוד משהו שחשוב לי להדגיש אותו, ואני מקווה שיהיו לי הרבה מאוד שותפים לעניין.

יצחק קדמן: התחלתי לומר שבשבועות האחרונים כשהאלימות היתה הנושא המרכזי, אם היה נוחת פה חייזר והיה קורא את הכותרות של העיתונים, היה משוכנע שיש כמעט רק קבוצה אחת שבה מרוכזת כל האלימות במדינת ישראל, וזה ילדים ובני נוער.

יצחק קדמן: עד כדי כך אנסו את העניין, גם היום אבל במיוחד לפני שבועיים שלושה, הייתי קורא כותרות והיה כתוב כך: נעצר נער בן 24 בחשד שתקף... יש לי את הכותרת.

יצחק קדמן: מאחר ורק ילדים ובני נוער הם אלימים, אז גם עם בן 24 עשו כותרות.

יצחק קדמן: אחד מהקריינים היותר מפורסמים של ישראל זה 30-40 שנה - באחת ממהדורות החדשות סופר על קטטה נוראית ליד מועדון לילה, שכל מי שעסק בנושא הזה מותקפים ומתקיפים היו כולם בני 23 ומעלה, ואת הידיעה הוא סיים באנחה כבדה ואמר, מה יהיה עם הילדים האלה.

רן כהן: יש איזשהו דחף פרברטי של החברה הישראלית לייחס את האלימות לילדים.

יצחק קדמן: אני לא מכחיש ולא מתעלם, ולא מציע להתעלם שיש בעיית אלימות בקרב ילדים ובני נוער.

יצחק קדמן: אבל אסור בשום אופן למקד גם את כל הזרקורים, וגם את כל הפתרונות אך ורק בילדים ובני נוער.

יצחק קדמן: גם משום שהאלימות קשה ביותר, וגם רוב האלימות נעשית בכל זאת על ידי מבוגרים.

יצחק קדמן: תקראו את הכותרות שהיו בשבוע שעבר, נדמה לי השבוע אפילו, על חיסולים בעולם התחתון.

יצחק קדמן: אם שכחנו כבר שהם קיימים, אם אין שם ילדים מעורבים, אלא אם כן זה ילד שניסו לחסל אותו, ובהזדמנות זו הטמינו מטען חבלה במכונית של האבא והרגו את הילד.

יצחק קדמן: לכן הייתי מציע שנזכור שהאלימות קיימת בקרב מבוגרים, היא קיימת גם בקרב ילדים.

יצחק קדמן: צריך גם לזכור, ובזה אסיים את ההקדמה שלי.

יצחק קדמן: מי שחושב שאפשר להטיף לילדים לא להיות אלימים, אבל להמשיך להציג להם מודלים אלימים של עולם המבוגרים זה לא יילך בהטפות, זה לא יילך, כאשר אנחנו נמשיך למכור לילדים משחקי מחשב אלימים, ונמשיך להציג פרסומות פרברטיות לחלוטין.

יצחק קדמן: מי שראה את הפרסומת האחרונה של טיטולים, שבה חושפים מעיל, וזה מה שיש לנו בראש על תינוקות כבר מהגיל הזה.

יצחק קדמן: ואחר כך אנחנו קוראים כותרות בעיתון על אונס, שהשתתפו בו כמבצעים ילדים בני תשע, מאיפה יש להם את הרעיונות.

יצחק קדמן: או שצריך למכור מכשיר טלפון נייד רק על ידי זה שזורקים עיתון על ראש של ילד ואופניים ומפילים אותו.

יצחק קדמן: ואחר כך אנחנו נגיד לילדים שלנו – אלימות זה דבר רע.

יצחק קדמן: איזה מסרים אנחנו משדרים לילדים כל הזמן, אם אנחנו המבוגרים לא נפסיק לשדר לילדים מסרים אלימים, גם אם נעשה אלף שיעורי מחנך בבית ספר זה לא יעזור, הילדים לא טיפשים.

יצחק קדמן: הם לומדים מהמודלים שניצבים מול עיניהם.

יצחק קדמן: זה לא יעזור לאף אבא להגיד לילד אסור ללכלך את רשות הרבים, אם הוא אומר את זה ותוך כדי כך מרוקן מאפרה החוצה.

יצחק קדמן: אני רוצה לסיים בקריאת קטע שהופיע דווקא מצד מי שהתפרסם לאחרונה בדברים אחרים – הרב יובל שרלו, ראש ישיבת ההסדר בפתח תקווה.

יצחק קדמן: כתב על פרשת השבוע פרשת בלק על קללותיו של בלעם שהפכו לברכה.

יצחק קדמן: הוא כתב כך: יסוד זה למדנו הרבה מחינוך ילדים, ושם התגלה כי בשעה שהופעל כוח לא במקומו, לא רק כוח פיזי, כי אם קביעת גבולות מוגזמת ודיכוי חירותו ובחירתו של הילד, מצאנו עצמנו פעמים רבות זוכים בתוצאה הפוכה במרד ובבעיטה.

יצחק קדמן: הוא מסיים ואומר, לא על דרך הקללה תפארתנו אלא על דרך הברכה.

יצחק קדמן: זה מה שניסינו לעשות במסמך שעכשיו נעבור עליו במצגת קצרה, לנסות להביא את האור כדי לגרש את האלימות, במקום לגרש אותה עם מקלות וצעקות, מפני שחושך לא מגרשים עם מקלות.

יצחק קדמן: ההמלצות שלנו מתייחסות למספר רב של תחומים, אתחיל ואעשה זאת מאוד בקצרה בתחום החינוך שהוא כמובן אחד מאבני היסוד שלנו.

יצחק קדמן: כללנו המלצה של הרחבה מיידית של מפעל ההזנה.

יצחק קדמן: לא אתעכב על כל דבר.

יצחק קדמן: אני מוכרח לספר לכם בנקודה זאת סיפור שסיפרה לי מנהלת בית ספר בלוד.

יצחק קדמן: היא סיפרה שהתחיל לפעול מפעל ההזנה אצלה בבית הספר.

יצחק קדמן: כולכם יודעים מי זאת העיר לוד, ועם איזה בעיות היא מתמודדת.

יצחק קדמן: היא סיפרה שבגלל בעיות תקציב, מפעל ההזנה בבית הספר פועל רק בחלק מימי השבוע.

יצחק קדמן: היא אמרה שקרה נס, בימים שפועל מפעל ההזנה אף ילד לא נעדר מבית ספר.

יצחק קדמן: היו לה בעיות של העדרויות בלי סוף, וניסתה לברר למה.

יצחק קדמן: ואז הסתבר שבהתחלה האחים הגדולים ניסו לקחת מנות שקיבלו כהזנה לאחים שנשארו בבית באותו יום שלא הגיעו.

יצחק קדמן: אבל משרד הבריאות התערב ואמר שזה מסוכן מפני שאי אפשר להבטיח את איכות המזון, הוא יכול להתקלקל, ולכן אסרו להוציא מנות.

יצחק קדמן: מהרגע שאסרו להוציא מנות, ילדים שקודם אמרו שהם חולים, שקודם הביאו פתק מההורים, ביום של ההזנה כל הילדים היו בבית הספר.

יצחק קדמן: אבל היא סיפרה יותר מזה, הכנסת מפעל ההזנה הורידה את מפלס האלימות בבית ספר.

יצחק קדמן: ושאלתי למה אין הזנה כל השבוע, אמרו שקיבלו תקציב מוגבל.

יצחק קדמן: אגב, מפעל ההזנה לא פועל באשכול התחתון של היישובים בישראל, הוא לא פועל.

יצחק קדמן: אתם יודעים למה?

יצחק קדמן: מפני שחלק מהתכנית היה חובת השתתפות של הרשות המקומית, ובמקומות האלה הרשויות המקומיות לא יכלו לעמוד גם בחלק שלהן.

יצחק קדמן: אז במקומות הכי קשים במדינת ישראל אין מפעל הזנה.

יצחק קדמן: אני אומר שוב, המלצות בתחום החינוך – הזנה, שיפור תנאים פיזיים בבתי ספר.

יצחק קדמן: יש קשר בין אקלים בית הספר לאיך בית הספר נראה.

יצחק קדמן: חלק מבתי הספר שלנו - אם היינו נדרשים לעבוד במקום כזה, פה אני מדבר גם על הזכויות של המורים, לא רק של התלמידים.

יצחק קדמן: אנחנו לא היינו מסכימים לעבוד במקום כזה.

יצחק קדמן: אנחנו לא מוכנים לעבוד במשרד שאין מיזוג או אין מאוורר לפחות.

יצחק קדמן: אבל את הילדים שלנו ואת המורים שלנו, אני מוסיף לכבודה של עופרה, אנחנו שולחים לעבוד במקומות כאלה בחום הכי נורא.

יצחק קדמן: ומי שאומר שלתנאי אקלים ולתנאים פיזיים אין קשר לאלימות לא יודע על מה שהוא מדבר.

יצחק קדמן: הקטנת מספר התלמידים בכיתה.

יצחק קדמן: לצערי ועדת דוברת התעלמה מהנושא הזה התעלמות מוחלטת, לא מוחלטת--

עפרה דונסקי: היא התחילה ואמרו שזה הרבה כסף.

יצחק קדמן: --היא הזכירה את זה אבל נמנעה מלהמליץ אפילו על תכנית מדורגת.

יצחק קדמן: מספר התלמידים בכיתה הוא בלתי אפשרי.

דבורה איציק: אני מוכרחה לומר שגם ועדת השרים עכשיו לא הציעה - - -

יצחק קדמן: כי זה עולה כסף.

יצחק קדמן: לפחות לטווח הארוך אני חושב שאנחנו צריכים לפעול.

יצחק קדמן: מספר התלמידים הגדול בכיתה, לא רק יוצר צפיפות ובהרבה מאוד מקרים גם גירוי לאלימות, אלא הוא יוצר ניכור.

יצחק קדמן: להכיר כל תלמיד, לשוחח עם כל תלמיד אי אפשר בכיתות, זה לא הולך.

יצחק קדמן: את שתי ההמלצות הבאות אני מציע לקרוא יחד.

יצחק קדמן: שי ביאליק, למי שלא מכיר, יושבת הראש החדשה של מועצת התלמידים, לימדה אותי לא לדבר במושג ענישה אלא תגובה חינוכית.

יצחק קדמן: אז אכניס את המושג ענישה בתגובה חינוכית הולמת.

יצחק קדמן: שתי ההמלצות האחרונות בשקף הזה עוסקות בעניין הזה של צורות הענישה 'תגובה חינוכית'.

יצחק קדמן: חלק מהדברים הכי פופולריים היום זה הרחקה לצמיתות מבית ספר.

יצחק קדמן: ילד אלים, אומרים לא בבית ספרנו.

יצחק קדמן: אז אני מבין את המצוקה של בית ספר, אבל אם אנחנו לא מטפלים באלימות ורק שולחים את האלימות למקום אחר, אני רוצה להזכיר שחלק ממקרי האלימות הכי קשים כולל מעשי רצח שאירעו בשנה האחרונה, בוצעו על ידי קטינים שנשרו או הונשרו מבית ספר, אבל לא היו במסגרת חינוכית.

יצחק קדמן: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי לא להשתמש בפתרון של הרחקה לצמיתות מבית ספר, היא מעבירה את התלמיד האלים לרחוב ללא כל טיפול.

יצחק קדמן: האם זה אומר שאנחנו צריכים להבליג על כל התנהגות לא ראוייה של תלמיד, התשובה חד-משמעית לא.

יצחק קדמן: במקום שהילד יהיה פחות שעות או בכלל לא בבית ספר, אני רוצה שהוא יהיה יותר שעות.

יצחק קדמן: במקום לתת לו עונשים שהוא בכלל לא מבין מה הקשר בין מה שהוא עשה לעונש, אני רוצה שתלמיד שפגע בתלמיד אחר יילך שבועיים יום יום לבית לוינשטיין ויראה תוצאות, ויעזור בינתיים לאנשים שנפגעו באלימות וששוכבים שם משותקים.

יצחק קדמן: שיעשה כבר משהו מועיל אם אנחנו רוצים תגובה חינוכית.

יצחק קדמן: גם בעניין הזה יכול להיות שזה יעלה כסף, כי צריך שיהיה לו מלווה.

יצחק קדמן: אבל בואו נעשה דברים חיוביים, ואני בטוח שהסתדרות המורים תסכים לכיוון הזה של ענישה או תגובה חינוכית הולמת שאפשר ללמוד ממנה, שמטילה עליך מטלות חברתיות, שמטילה עליך לתקן את מה שקלקלת במקום להרחיק.

יצחק קדמן: שמעתי הרבה שמנסים לחקות את אנגליה, ולאנגליה יש כל מיני הצעות כמו עוצר לילה לגבי בני נוער וכדומה.

יצחק קדמן: אבל בין היתר מה שלא מנסים לחקות אצלנו זה החלטה של טוני בלייר להשקיע 480 מיליון פאונד, על מנת לפתח מסגרות לתלמידים גם אחרי שעות הלימודים שהן אצלם ארוכות הרבה יותר משלנו, לפתח מסגרות שיהיה לנוער איפה להיות.

יצחק קדמן: הדברים חשובים במיוחד עכשיו בתקופת הקיץ.

יצחק קדמן: עכשיו כל הזמן מזעיקים את השוטרים שכנים שלא יכולים לישון.

יצחק קדמן: הם צודקים, מתחת לחלון מתגודדת קבוצה ועושה להם רעש, מה הם אשמים שעכשיו החופש הגדול.

יצחק קדמן: אז אפשר לשלוח שוטר ולקנוס ב-350 שקל, אני לא יודע מה התעריף היום, את הנערים שדיברו זאת גם דרך.

יצחק קדמן: אבל אפשר לעשות דרך אחרת שכבר הוכיחה את עצמה, בואו נעשה קייטנות לילה.

יצחק קדמן: בואו ניתן להם מקום אחר להתאסף בו מאשר בקרן הרחוב על הברזלים תוך הפרעה לשכנים ולעוברי אורח.

יצחק קדמן: אגב, למדתי בקיץ שעבר, שבמקומות שנפתחו קייטנות לילה, ירדה רמת הפשיעה, זה התלונות נגד בני נוער, באופן דרמטי.

יצחק קדמן: הדברים קשורים גם לניסיונות ליישם עכשיו את ועדת דברת בצורה פרטיזנית בחלק מהמקומות.

יצחק קדמן: אני עוד לא קיבלתי תשובה, ואני מוטרד מזה שועדת דוברת לא נתנה תשובה, מה יקרה עם תלמידים ביום שישי.

יצחק קדמן: אם ביום שישי לא יהיו לימודים – איך אמר לי ראש עיריית ירושלים, מה הבעיה, הם יילכו למוזיאונים ביום שישי.

יצחק קדמן: שאלתי אותו שאלה אחת פשוטה, אתה תסיע אותם?

יצחק קדמן: הכניסה תהיה חינם?

יצחק קדמן: הוא אמר התשובה לשתי השאלות היא לא.

יעקב מרגי: יש עוד שאלה, בלוד אין מוזיאונים.

יצחק קדמן: בסדר, הוא דיבר על ירושלים, הוא לא אחראי על לוד.

יצחק קדמן: אבל בירושלים הם לא יילכו למוזיאונים.

יצחק קדמן: אני לא אתפלא, ודאי שסנ"צ בן-ברוך תעשה על זה מעקב, אם במקומות שבהם אין לימודים ביום שישי, אנחנו נראה שביום שישי למשטרה יש יותר תעסוקה.

יצחק קדמן: לא הייתי מציע לתת למשטרה יותר תעסוקה.

יצחק קדמן: צריך לזכור גם שמערכות החינוך, הן המערכות שהרבה פעמים רואות את הילד הרבה יותר מאשר כל גורם אחר, יותר מאשר רווחה, יותר מאשר גורמים אחרים.

יצחק קדמן: לפעמים יותר מאשר המשפחה, אם סופרים את שעות העירות, לא את שעות השינה.

יצחק קדמן: ולכן בית-ספר הוא הרבה יותר מאשר מוסד להעברת ידע.

יצחק קדמן: ולכן אנחנו מוכרחים בבית ספר יועצים, ומוכרחים בבית ספר פסיכולוגים.

יצחק קדמן: תבדקו את דו"ח מבקר המדינה על פסיכולוגים בבית הספר, תראו מה מצב האיוש של הפסיכולוגים בבתי ספר.

יצחק קדמן: הוספנו גם את אחיות בריאות הציבור, תשאלו מה הקשר.

יצחק קדמן: אז היה פה נציג באחת הישיבות של אחת הועדות בכנסת, נציג של ארגון ההורים.

יצחק קדמן: הוא סיפר על מספר בדיקות הראייה שירדו דרמטית כתוצאה מזה שיש פחות אחיות בריאות הציבור בבית ספר.

יצחק קדמן: מה עושה ילד שלא רואה טוב, הוא מתחיל להפריע.

יצחק קדמן: מה עושים לילד מפריע, אומרים לו תלך למנהל.

יצחק קדמן: מה עושה ילד שיושב ליד החדר של המנהל, מתחיל להתגרות בילדים אחרים.

יצחק קדמן: ולכן כן, יש קשר.

יצחק קדמן: ופה הנושא הקריטי, הוא נושא שאצלנו לא מרבים לדבר עליו, וזה נושא המניעה.

יצחק קדמן: תבדוק בזמן, תאתר בזמן, תתן טיפול, אל תעניש אחר כך, או לא תיאלץ להעניש אחר כך, על ילד כזה שבגלל סיבות של ראייה ושמיעה שלא אובחנו הפך להיות ילד מפריע.

יצחק קדמן: אני מוכרח לומר עוד מלה אחת, ובזה נסיים את פרק החינוך, על הנושא של איבחון ושילוב.

יצחק קדמן: במשרד החינוך היה רעיון מצויין, לאפשר לילדים עם צרכים מיוחדים, עם בעיות כאלה ואחרות, לא ללמוד במסגרות נפרדות של החינוך המיוחד, אלא במסגרת החינוך הרגיל.

יצחק קדמן: יש בזה תועלות רבות מאוד.

יצחק קדמן: אלא שאי אפשר לשלב ילד עם צרכים מיוחדים בבית ספר רגיל ללא סיוע אינטנסיבי.

יצחק קדמן: ולצערי ביותר מדי מקומות, וחלקם אני מכיר אישית, זה מה שקרה.

יצחק קדמן: אתה לא יכול לשלוח ילד עם הפרעות קשב וריכוז קשות ביותר, ולתת לו סייעת רק לעשר שעות בשבוע.

יצחק קדמן: לא לומדים עשר שעות בשבוע, אפילו אחרי הקיצוצים.

יצחק קדמן: אז מה יקרה ביתר השעות?

יצחק קדמן: הילד הזה יתחיל להסתובב בכיתה, הוא יהרוס את המורה, הוא יהרוס את הכיתה.

יצחק קדמן: אחר כך יתחילו להעניש אותו כי הרי הוא מפריע, אז יהרוס גם את עצמו.

יצחק קדמן: אם רוצים שילוב, ושילוב הוא דבר בהחלט מבורך, הוא מותנה בסיוע אינטנסיבי.

יצחק קדמן: אותו דבר אני חייב לומר בנושא האיבחון המוקדם.

יצחק קדמן: יש ילדים אלימים, לא כולם, אבל יש ילדים אלימים בגלל בעיות של הפרעות כאלה או אחרות, זה יכול להיות הפרעה נוירולוגית, זה יכול להיות הפרעה מהפרעות שונות.

יצחק קדמן: אם לא עושים איבחון מוקדם, יש לנו עוד ילדים אלימים ולא יעזור שהילדים האלה ילבשו תלבושת אחידה, זה לא יעשה אותם פחות אלימים.

יצחק קדמן: אז היושב ראש יודע, בשולחן הזה ישבנו לא מזמן ושמענו שמשרד הבריאות ומשרד החינוך מתווכחים על סכום של פחות ממיליון שקל לשנה מי יממן את האיבחונים של ילדים לפני הכניסה שלהם לגן חובה או לכיתה א'.

יצחק קדמן: ילדים שיש פוטנציאל שצריך לאבחן אותם.

יצחק קדמן: המכון של התפתחות הילד של משרד הבריאות מוכן לעשות את האיבחון.

יצחק קדמן: הוא טוען, האיבחון עבור ועדת השמה, ולכן משרד החינוך צריך לממן.

יצחק קדמן: משרד החינוך אומר, לא, המכון להתפתחות הילד של משרד הבריאות, הם בלאו הכי עושים איבחונים, שיעשו את האיבחון על חשבונם.

יצחק קדמן: אני לא נכנס לשאלה מי צודק בוויכוח הזה, אני אגיד לכם מי מפסיד בוויכוח הזה.

יצחק קדמן: הילדים מפסידים בוויכוח הזה, הילד לא מאובחן, הוא לא מקבל.

יצחק קדמן: הוא נכנס לגן מתחיל לנשוך ילדים אחרים.

יצחק קדמן: יש לנו עוד סטטיסטיקות על אלימות בדבר שהיינו יכולים לפתור אותו.

יצחק קדמן: זה עולה כסף, כן.

יצחק קדמן: כמה כסף, כסף קטן תאמינו לי.

יצחק קדמן: המכון להתפתחות הילד מחייב בערך בין 700-1,000 שקלים פר איבחון.

יצחק קדמן: ואם יש 1,000 ילדים כאלה, זה מיליון שקל בשנה.

יצחק קדמן: מי שיגיד, גם קיצוניי משרד האוצר, שאין למדינת ישראל מיליון שקל בשנה, שיקום.

רן כהן: אני כבר פניתי בעניין הזה לשרת החינוך ודרשתי שהיא תקבל על עצמה את המימון של האיבחונים הללו.

יצחק קדמן: אני מוכרח להתייחס לשני דברים שמופיעים פה, זה הנושא של למידה מהצלחות.

יצחק קדמן: יש איזו נטייה, כל פעם שעולה בעיה אנחנו מוכרחים להמציא את הגלגל מחדש, כולל ועדות חדשות.

יצחק קדמן: אגב, היו שש ועדות בשנים האחרונות שדנו בנושא האלימות.

יצחק קדמן: ועדת וילנאי, ועדת בן-שלום, ועדת בני טמקין.

יצחק קדמן: אתם יודעים איזה כרכים עסקו בנושא הזה.

יצחק קדמן: גומרים שם על המדף, יש בעיה חדשה של אלימות שהיא לא חדשה, בואו נקים עוד ועדה, למה?

יצחק קדמן: יש בלי סוף המלצות וכרכים, אבל יש יותר מזה, יש גם הצלחות.

יצחק קדמן: תשאלו את סנ"צ בן-ברוך על פרוייקט אסא.

יצחק קדמן: תשאלו בתי ספר שניסו מודלים שונים, אני מכיר הרבה בתי ספר, עשו עבודה נפלאה, הורידו את האלימות.

יצחק קדמן: לא תאמינו, יש הצלחות בשטח.

יצחק קדמן: לא צריך כל פעם להמציא גלגל חדש.

יצחק קדמן: למה לא לומדים מהמקומות שבהם יש הצלחות, זה נכון לעניין הזה, זה נכון גם לעניינים אחרים.

יצחק קדמן: מלה אחת על התלמידים ועל ההורים.

יצחק קדמן: יושבת פה נציגה של מועצת התלמידים, היושבת ראש החדשה, כבר ציינתי.

יצחק קדמן: היתה לה ולי הזדמנות לשמוע מפקח גימלאי של משרד החינוך ד"ר יחיאל שרמן, התרגשתי כמו שכבר מזמן לא התרגשתי.

יצחק קדמן: לשמוע איש חינוך מדבר כך.

יצחק קדמן: אחד הדברים שהוא אמר, בתכניות שהוא הצליח להוריד אלימות מבתי ספר שהיו בפיקוחו, היה עניין מפתח של שיתוף התלמידים.

יצחק קדמן: צריך להפוך את הילדים בבית ספר לא כחלק מהבעיה אלא כחלק מהפתרון.

יצחק קדמן: צריך להפוך אותם לאחראים, זה משפיע גם על האלימים ביותר אם אתה נותן להם אחריות.

יצחק קדמן: צריך להיות יותר שיתוף תלמידים בתכניות הללו.

יצחק קדמן: אגב, דיברתי עם מנכ"לית משרד החינוך גם בנושא תלבושת אחידה.

יצחק קדמן: היא שאלה את דעתי האם לכפות בשנה הבאה על כל בתי הספר תלבושת אחידה.

יצחק קדמן: אני מאוד בעד תלבושת אחידה, לא כדי להוריד אלימות, אלא כחלק מהתמודדות שלנו עם פערים גוברים והולכים בחברה הישראלית.

יצחק קדמן: אמרתי לה לא בכוח, לא בכפייה.

יצחק קדמן: הסתבר ש-50% מבתי הספר בלי כפייה כבר עברו לתלבושת אחידה.

יצחק קדמן: אמרתי לה לכי, לא את בעצמך, עם כל המערכת שלך עם התלמידים, עם המורים עם ההורים.

יצחק קדמן: תלכו במהלך, שתהיה לכם טיפה הסכמה.

יצחק קדמן: זה יחזיק מעמד, לא בכפייה.

יצחק קדמן: מרבים לדבר על חיזוק הסמכות ההורית.

יצחק קדמן: אני מציע לדבר פחות על הסמכות ויותר על חיזוק ההורות.

יצחק קדמן: ההורות היום בהרבה מאוד מקרים במדינת ישראל היא הורות נעדרת.

יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים לחזק את ההורות ואת האחריות ההורית.

יצחק קדמן: לא סמכות, שלא יחשוב הורה שאם אני אגיד לילד שלי קפוץ לדום אז אני הורה טוב, זו לא השיטה.

יצחק קדמן: ודאי שהורה צריך לשים גבולות, ודאי שהורה צריך ללמד ילד בין טוב לרע.

יצחק קדמן: ודאי שהורה טוב לא נותן לילד כרטיס אשראי ואומר, יאללה תעשה מה בראש שלך ואני הורה נהדר כי לא הגבלתי אותו בחשבון.

יצחק קדמן: ההורות היום צריכה חיזוק, היא הורות נעדרת, ואנחנו צריכים שהורה יהיה נוכח.

יצחק קדמן: אנחנו לא יכולים להסתמך על זה שלחלק מההורים יש אליבי חדש.

יצחק קדמן: אומר, נכון שאני לא משקיע זמן בילדים, אבל הזמן שאני כן איתם הוא זמן איכות, זה האליבי החדש.

יצחק קדמן: אין זמן איכות בעשר דקות, זה לא הולך כך.

יצחק קדמן: זמן איכות זה להיות זמין לילד שלך כל הזמן, להיות נגיש, להיות שם.

יצחק קדמן: להיות בתקשורת פתוחה, שהילד שלך ירגיש שיש לו לאן לפנות.

יצחק קדמן: אגב, היתה הצגה נהדרת של הקאמרי, שנקראת 'ילדים רעים'.

יצחק קדמן: ממחישה איך הופכים להיות ילדים רעים, ולכן הקשר של זה גם לנושא האלימות.

יצחק קדמן: הנושא של ניכור הוא אחד המרכיבים העיקריים בתחושה של ילד לחפש דרך לאלימות.

יצחק קדמן: ולא אני אמרתי שאלימות באה מהשורש א.ל.ם.

יצחק קדמן: כשאין לך עם מי לדבר, אתה מוצא דרך שישימו לב אליך.

יצחק קדמן: מי שחושב שאנחנו עוסקים רק בחינוך טועה.

יצחק קדמן: החינוך היא מערכת מאוד חשובה, אנחנו עוסקים גם ברווחה.

יצחק קדמן: אתם יכולים לראות את הדברים שמופיעים פה, אני לא אתעכב על רוב הדברים.

יצחק קדמן: אגב, המלצה ראשונה ודאי המלצה שהאוצר לא יאהב אותה.

יצחק קדמן: אבל לא יעזור שום דבר, אמר בצדק יושב ראש הוועדה בתחילת דבריו.

יצחק קדמן: מי שלא רואה את הקשר בין תחולת העוני המתרחבת, ובעיקר בין הגידול העצום בפערים, לא יודע מה הוא מדבר.

יצחק קדמן: אתם יודעים שבבאר שבע משוטטים ילדים לקבץ נדבות בצמתים, יהודים.

יצחק קדמן: סליחה שאני אומר את המלה יהודים, היינו רגילים לילדים ערבים ופלסטינים בצפון.

יצחק קדמן: עכשיו הילדים היהודים למדו לקבץ נדבות בצמתים.

יצחק קדמן: כולנו הספקנו לשכוח את הסיפור של הבנות שתמורת כסף ושווה כסף מכרו את גופן בערד ובמקומות אחרים.

יצחק קדמן: מי שלא רואה את הקשר בין מדיניות כלכלית חברתית של הגדלת פערים והגדלת עוני, שוב, אני צריך להסתמך על המשטרה בגידול בעבירות רכוש, כולל עבירות רכוש על דברים קטנים שהם תוצאה של משפחות שלקחו מהם גם את רשת הביטחון הסוציאלי המעטה שהיתה קיימת.

יצחק קדמן: נמשיך במדיניות כזאת, לא יעזור כלום, אנחנו נגדיל את האלימות.

יצחק קדמן: האלימות פורחת כשיש פערים חברתיים כלכליים.

יצחק קדמן: יתר הדברים הם דברים יותר ספציפיים, מי שירצה אני אוכל להעביר.

יצחק קדמן: אגב, ברור לחלוטין שילדים שחשופים לאלימות במשפחתם, אם כלפיהם ואם בין ההורים, יש מחקרים מובהקים בנושא הזה.

יצחק קדמן: ילד שחשוף לאלימות בביתו יותר אלים בבית ספר.

יצחק קדמן: לא אשכח איך שושנה שמר מנהלת בית ספר יאנוש קורצ'ק בקרית שמונה סיפרה לי את הסיפור הבא.

יצחק קדמן: היה ילד בכיתה א' שההורים עשו מרד, הם אמרו, אם לא מסלקים אותו אנחנו לא שולחים את הילדים, כי כל בוקר הילד היה בא ונושך את הילדים האחרים בבית ספר, אי אפשר היה לשאת את זה.

יצחק קדמן: אחרי נסיון להתמודד עם העניין שלא הצליח, הלכו לבדוק מה קורה אצל הילד בבית וגילו שהילד חוטף מכות בבית.

יצחק קדמן: הבעיה נפתרה בבית בצורה כזו או אחרת, הוצא צו הרחקה, וראה זה פלא, הילד הפסיק לנשוך בבית ספר.

יצחק קדמן: אני לא אומר שכולם כך, חלק מהילדים האלימים אלה ילדים שחווים אלימות קשה בין כעדים ובין כקרבנות.

יצחק קדמן: להתמודד עם היותם קורבנות או עדים לאלימות, נפחית את האלימות.

יצחק קדמן: מדברים על הגדלת מספר השוטרים, אני בעד.

יצחק קדמן: אבל אני מודיע לכם שלא יעזור שום דבר בכל מה שקשור לילדים ונוער, אם יגדילו את מספר השוטרים, כולל במדור הנוער, ייווצר צוואר בקבוק בלי נסבל.

יצחק קדמן: הרי בסופו של דבר השוטר והשופט צריכים לבקש תזכיר של קצין מבחן.

יצחק קדמן: ואם זה נתקע אצל קצין מבחן, או אצל פקיד סעד, ואם זה נתקע כשהילד – לפני חמישים שנה היה קיים במדינת ישראל מוסד אחד לאיבחון נוער עבריין קוראים לו 'נווה חורש'.

יצחק קדמן: עברו חמישים שנה, אתם יודעים כמה מוסדות כאלה יש היום, אותו אחד.

יצחק קדמן: וכאשר נער אלים, צריך להתמודד איתו, השוטר כבר היה ותפס אותו.

יצחק קדמן: היה מזל שהיה קצין מבחן בעיר שהוא גר.

יצחק קדמן: יש ערים שאין בהם קציני מבחן כי יש הקפאת תקנים.

יצחק קדמן: אגב, לא קיצצו, אומרים לי ממשרד הרווחה, אבל הקפיאו תקנים.

יצחק קדמן: מה זה אומר?

יצחק קדמן: שאם יצאה קצינת מבחן לחופשת לידה והאריכה אותה, אי אפשר למלא את מקומה.

יצחק קדמן: תקראו לזה איך שאתם רוצים.

יצחק קדמן: בערד חודשים לא היה קצין מבחן.

יצחק קדמן: אבל נניח שיש כבר קצין מבחן, ונניח שקצין המבחן אומר, תשמעו הילד הזה עם בעיות קשות ביותר - כדי להחליט ולהמליץ בפני בית המשפט מה לעשות איתו, אני צריך איבחון.

יצחק קדמן: והוא מפנה אותו דחוף לנווה חורש.

יצחק קדמן: שם יגידו לו תחזור בעוד שמונה חודשים.

יצחק קדמן: מה יעשה נער כזה ברחוב שמונה חודשים?

יצחק קדמן: תגידו אתם.

רן כהן: ינשוך, או שינשכו אותו.

יצחק קדמן: אני רוצה רק עוד מלה בנושא שהוא כאילו עוסק בקורבנות, אבל יש לו קשר גם לאלימות.

יצחק קדמן: אתם יודעים שהיום ילד או ילדה שנפגעו מינית, איננו זכאי לטיפול נפשי על חשבון המדינה.

יצחק קדמן: למה?

יצחק קדמן: ככה.

יצחק קדמן: ילד ששבר את הרגל, בצדק.

יצחק קדמן: אמבולנס יקח אותו לחדר מיון, חדר מיון יעשו לו צילום, ישימו לו גבס, יורידו את הגבס יתנו לו פיזיותרפיה, הילד לא יצטרך לשלם דבר.

יצחק קדמן: אבל ילד או ילדה ששברו להם את הנשמה, לא את הרגל, לא זכאי לקבל טיפול על חשבון המדינה עד היום הזה.

יצחק קדמן: אז קודם כל זו פגיעה נוראית בקורבנות.

יצחק קדמן: אבל אנחנו יודעים שילדים שנפגעו מינית ולא טופלו, יש סיכוי טוב, או סיכון גבוה שהם ייכנסו למעגל התוקפים.

יצחק קדמן: אנחנו במו ידינו מגדילים את מעגל התוקפים והאלימים.

יצחק קדמן: ולכן, כל עוד אנחנו לא מטפלים בקורבנות העבירה בטיפול מקצועי טוב ומיידי, אנחנו במו ידינו מגדילים את מאגר עוברי העבירה הבאים.

יצחק קדמן: מלה אחת בנושא המניעה שכללנו אותו פה בהמלצה.

יצחק קדמן: אנחנו מציעים בתחום הרווחה, ואם זה יהיה גם בתחומים אחרים, יש לי רק לברך על זה.

יצחק קדמן: שבעיגון אם בחקיקה או בדרך אחרת ייקבע שאחוז מסויים מכל תקציב שעוסק בילדים ונוער, חייב ללכת לתכניות מניעה.

יצחק קדמן: הנטייה אצלנו היא לכבות שריפות, ואנחנו צריכים להקדיש הרבה יותר למניעה, היא זולה יותר ויעילה יותר, וזה לא יילך אם אנחנו לא נעגן את זה כחובה להקדיש אחוז מסויים מהתקציב לתכניות מניעה.

יצחק קדמן: תחום התקשורת – הזכרתי אותו בתחילת דבריי, אני מוכרח לומר לכם שבעניין הזה בשנים האחרונות – ואתה לא צריך להיות בעניין הזה לא חרדי ולא דתי, זה לא קשור לחרדים או לחילוניים, זה לא קשור לחופש הביטוי, זה לא קשור לטהרן ולאיראן ולכל מיני דברים שמטיחים בנו.

יצחק קדמן: אבל היום סוג החומרים סוג שילדים נחשפים אליהם הוא פשוט בלתי אפשרי.

יצחק קדמן: ככל שהטכנולוגיה מתקדמת, העניין הזה הופך להיות חמור פי כמה.

יצחק קדמן: האסון החדש, ואני אומר אסון, כי אנחנו עוד לא התחלנו לקלוט מה יקרה, אלו הטלפונים הסלולריים של הדור השלישי.

יצחק קדמן: עוד לא גמרנו להכין תכניות איך ללמד הורים לעקוב בבית אחרי הילד כשהוא נכנס לאתרים שונים במחשב.

יצחק קדמן: הכל כבר מיושן, הילד כבר לא גולש במחשב בבית, הוא יכול בהפסקה בבית הספר לגלוש בטלפון הסלולרי שקנו לו כדי שיוכלו להיות איתו בקשר, בלחיצת כפתור הוא יכול להגיע לכל האתרים הכי קשים שיש.

יצחק קדמן: גם אתרים אלימים, גם אתרים של פורנוגרפיה קשה ביותר.

יצחק קדמן: יש דרך לחסום אותה, צריך פה שיתוף פעולה של חברות הסלולר.

יצחק קדמן: ככל שנתקדם, והטכנולוגיות המתקדמות הן חשובות ביותר, מפני שמאינטרנט אפשר ללמוד המון, הוא מקטין פערים בצורה מסויימת, שהופך את הידע כנגיש.

יצחק קדמן: אבל אנחנו צריכים גם לעמוד על הסכנות שיש שם.

יצחק קדמן: אני אומר שוב, ילדים לומדים לפעמים מהתקשורת הרבה יותר מאשר לומדים בבית ספר.

יצחק קדמן: וכשהם לומדים מהתקשורת, אם זה משחק מחשב – אגב אני לא מבין למה רק במדינת ישראל אין סיווג משחקי מחשב.

יצחק קדמן: אתם יודעים שבכל מדינות השוק האירופאי המשותף, אתה לא יכול להכניס משחק מחשב למדינה אם הוא לא עובר קודם סיווג, לפי רמת האלימות, לפי רמת המין, ואחר כך קובע שיכלול וקובע באיזה גיל מותר להשתמש במשחק הזה.

יצחק קדמן: המשחקים אצלנו לא רק שהם לא מסווגים, חלקם נפסלו בכלל להפצה בארצות כמו ספרד, נפסלו להפצה.

יצחק קדמן: אצלנו יש מדור מיוחד בעיתונות היומית, כמו שיש סקירת סרטים יש סקירת משחקי מחשב.

יצחק קדמן: ואני קורא את אחד העיתונאים שמפרסם את המדור הזה, שכותב שזה אחד המשחקים הכי גרפיים והכי ריאליים שניתן להעלות על הדעת.

יצחק קדמן: כשהראש מתגלגל שם, הוא ממש נראה מתגלגל.

יצחק קדמן: הוא מפליג בשבחים איזו גרפיקה נהדרת יש בעניין הזה.

יצחק קדמן: אגב, אנחנו חושבים, ופה זה עניין למשטרה, שהגיע הזמן להקים גם משטרת אינטרנט.

יצחק קדמן: אני מציע לעשות משהו שנעשה גם בארצות אחרות, כולל שימוש במתנדבים.

יצחק קדמן: בקנדה למשל, יש שימוש במתנדבים שהם פריקים של מחשב שהתנדבו כמו משמר אזרחי, לא הכל המשטרה יכולה לעשות בכוח האדם המוגבל שלה.

יצחק קדמן: אפשר לגייס פה מתנדבים מעין משמר אזרחי שעושים אמבושים מכוונים, הוא לא מחכה עד שיקרה משהו.

יצחק קדמן: היום יותר ויותר מקרים של תקיפות ואלימות, ובמיוחד אלימות על רקע מיני, אתם תדהמו לדעת כמה מהם התחילו במגעים באינטרנט.

יצחק קדמן: יש לנו גם שורה ארוכה של המלצות בתחום החקיקה, דברים שאנחנו מבקשים כבר זמן לא מועט לעשות.

יצחק קדמן: ביום חמישי השבוע יתקיים סוף סוף דיון בוועדת העבודה והרווחה, על החוק שחבר הכנסת רן כהן הציע, שיקנה זכות לכל ילד שאין לו בית ומשפחה, או שיש לו משפחה מסכנת, שיוכל לקבל השמה חוץ-ביתית.

יצחק קדמן: היום בתחום הזה פועלת שיטת המכסות לילד שזקוק למסגרת כזאת.

יצחק קדמן: תארו לעצמכם שיגידו לילד מסויים מצטערים, ביישוב שלך נגמרו לנו המכסות לחינוך אין יותר, אתה תישאר בבית.

יצחק קדמן: לא יכול להיות שילדים שאין להם בית יהיו תלויים בשאלה אם יש מכסות או אין מכסות.

יצחק קדמן: ולרוב המכסות נגמרות הרבה יותר מהר מהצרכים.

יצחק קדמן: אגב, יש פה נציגים של שירות המבחן.

יצחק קדמן: יש הצעת חוק שהצענו אותה, כי היא מעוררת מחלוקת.

יצחק קדמן: הצענו אותה כבר לפני הרבה מאוד זמן.

יצחק קדמן: לצערי שר המשפטים דאז טומי לפיד התנגד לה, אני אזכיר אותה במלה.

יצחק קדמן: יש בעיה היום של עבירות, לפעמים עבירות קשות של ילדים מתחת לגיל האחריות הפלילית.

יצחק קדמן: אני לא רוצה לראות ילדים עומדים בגיל 10 ומטה על כס הנאשם בבית משפט.

יצחק קדמן: אבל אי אפשר להתעלם מהבעיה של ילדים צעירים מגיל 12 שכבר מעורבים בעבריינות.

יצחק קדמן: הצענו חוק שלא ישנה את גיל האחריות הפלילית, אבל יאפשר טיפול סמכותי בילדים האלה באמצעות שירות מבחן.

יצחק קדמן: היום באופן פורמלי, כאילו מטפלים בילדים האלה פקידי סעד, כל מי שמצוי בעניין יודע שזה דיבורים בעלמא.

יצחק קדמן: היום אנחנו אומרים לילד בן 10 שיש לו כבר מלא תיקים במשטרה, תמשיך חביבי, אנחנו מחכים עד שתגיע לגיל 12.

יצחק קדמן: תגיע לגיל 12 נתחיל לטפל בך זה יהיה מאוחר מדי.

יצחק קדמן: אנחנו מציעים לשוב ולחשוב על החוק הזה שיש לו חשיבות רבה מאוד היום, וגם על חוקים אחרים שמנויים פה.

יצחק קדמן: יש חוקים נוספים, אני לא אעמוד על כולם, אני רק אזכיר שני דברים.

יצחק קדמן: הזכרתי קודם על המחסור בקציני מבחן, אתם יודעים כמה שופטי נוער יש בכל הארץ?

יצחק קדמן: 12 שופטי נוער.

יצחק קדמן: הם מטפלים בכל עבריינות הנוער, ובכל הילדים של קורבנות עבירה, כי הם לא מטפלים רק בעבריינות.

יצחק קדמן: הם מטפלים גם בהכרזה על קטין כקטין נזקק.

יצחק קדמן: זה שנים שזה אותם 12.

יצחק קדמן: בארבע השנים האחרונות מספר התיקים שנפתחו לבני נוער במשטרה, תיקים פליליים, עלה ב-25%.

יצחק קדמן: האם הוגדלה היכולת של בתי המשפט לנוער להתמודד עם הנוער הזה, בשום אופן לא.

יצחק קדמן: ולכן יש לתגבר את בתי המשפט לנוער.

רן כהן: מה קורה היום בפועל, יש יותר ויותר תיקים שמחכים.

יצחק קדמן: יש המתנה מאוד ארוכה, יוכלו לספר לך פה אנשי המשטרה ואנשי שירות מבחן.

יצחק קדמן: זה דבר איום ונורא, מפני שמהירות התגובה היא חלק חשוב מהטיפול אם העניין נמשך, אגב, לא מעט שופטים אומרים מה יהיה בינתיים.

יצחק קדמן: יש שתי ברירות מאוד רעות, בחלק מהמקרים שולחים את הילדים למעצר עד תום ההליכים, וזה רע מאוד.

יצחק קדמן: ובחלק אחר אומרים טוב, שהילד יסתובב בינתיים, וזה גם רע מאוד שילד כזה מסתובב.

סוזי בן-ברוך: קיבל שתי חלופות, תחליט מה יותר רע.

יצחק קדמן: אני לא רוצה להחליט, אני חושב שצריך לתגבר את בתי המשפט לנוער.

יצחק קדמן: זו סוגייה שממש מחייבת טיפול דחוף, כי אז נזמין את שרת המשפטים ואת מנהל בתי המשפט.

סוזי בן-ברוך: יש כאן שני דברים, קודם כל זה תמיד טוב, מן ההגינות צריך להגיד איזה שיפור כן חל.

סוזי בן-ברוך: בחמש השנים האחרונות כתבנו מכתב לשופט ברק, ומערך שירותי הנוער תוגבר בשופט אחד לפני שבע שנים, ולאחרונה תוגבר בשופט נוסף.

סוזי בן-ברוך: זאת אומרת, ה-12 זה אחרי תיגבור.

סוזי בן-ברוך: בתי המשפט לנוער זוכים במסות של 50-70 בני נוער בכמות אדירה כרגע, בקושי עומדים בנטל.

סוזי בן-ברוך: כמו שזה נראה כרגע באמת צריכים תגבור נוסף, לעומת זאת החליט מנהל בתי המשפט שהם מכשירים 35 שופטי בית משפט שלום כשופטי נוער, בשבוע שעבר השתתפנו בהכשרה שלהם.

סוזי בן-ברוך: זאת אומרת יש שופטי בית משפט שלום שקיבלו כתב מינוי זמני להיות שופטי נוער.

סוזי בן-ברוך: ואני לא צריכה להוסיף יותר מדי, לאור המצב יש גישה מאוד מיוחדת לשופטי הנוער.

סוזי בן-ברוך: יש גישה ייחודית, יש הכרת החוק, חוקי הנוער מאוד מורכבים.

סוזי בן-ברוך: וללמד אותם את החוקים החדשים תוך כדי זה לא פשוט.

סוזי בן-ברוך: כמובן שיש להגביר גם לצורך האיזון.

רן כהן: בעניין הזה אנחנו נקיים דיון מיוחד עם שרת המשפטים.

יעקב מרגי: אתה חייב לעשות עבודה מערכתית גם בתרגול קציני המבחן, כי אם שופט יחכה לתסקיר.

רן כהן: עם מנהל בתי המשפט.

יצחק קדמן: יש פה שורה ארוכה של חוקים קיימים, זו לא חכמה לחוקק רק חוק אם אחר כך לא אוכפים אותו.

יצחק קדמן: זה תלוי גם בכוח האדם של המשטרה, זה קשור ביכולת להאציל סמכויות גם לגורמים אחרים.

יצחק קדמן: אני חושב שבחלק מהדברים אפשר להאציל סמכויות לפקחים של הרשות המקומית.

יצחק קדמן: כמו למשל במכירת אלכוהול.

יצחק קדמן: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין אחראית על חלק מהם, אם אנחנו חוקקנו לפני שנים את האיסור למכור אלכוהול, לא רק בפאבים, אלא למכור אלכוהול בכלל לקטינים, כי קודם הם צחקו עלינו.

יצחק קדמן: אמרו, בפאב אסור למכור כוסית וודקה.

יצחק קדמן: אומר, מה הבעיה, אלך למכולת, לפיצוציה, לסופר ואקנה את הבקבוק כולו, אגב באותו מחיר, כי בפאב זה יקר במכולת זה זול.

יצחק קדמן: החוק הזה תוקן, אבל צריך עכשיו לאכוף אותו.

יצחק קדמן: הזכרתי קודם את אותו חבר הכנסת שרצה לחוקק חוק למניעת נשיאת סכינים, יש חוק כזה, צריך לאכוף אותו.

רן כהן: כל שורת החוקים הללו, הם כולם כבר בתהליך?

יצחק קדמן: כולם בתוקף קיימים, אין שום בעיה, רק אכיפה.

יצחק קדמן: נמצאת פה אורחת שאני רוצה לומר עליה מלה.

יצחק קדמן: בנושא ההמלצות שלנו בתחום החקיקה והמשפט, יש לנו גם המלצה להחמיר בענישה של מי שפגע בילדים.

יצחק קדמן: בד בבד גם לקצר מאוד את ההליכים.

יצחק קדמן: נמצאת איתנו פה נערה שאני לא אקרא בשמה, כי אני לא רוצה שמישהו פה יזכיר את שמה, ואבקש גם שלא יצלמו אותה בפנים וכדומה.

יצחק קדמן: נערה שהיא גיבורה אמיתית, באמת גיבורה.

יצחק קדמן: שבע שנים עברו מאז שהיא הותקפה מינית על ידי אדם שהיא מכירה ביישוב שבו היא חיה.

יצחק קדמן: שבע שנים של עינוי דין נוראי, ואנחנו מוכרחים לעשות משהו.

יצחק קדמן: על מנת שמי שתוקף ילדים שהם בדרך כלל קורבנות חסרי ישע לחלוטין, אם זו תקיפה של אלימות, אם זו תקיפה של פגיעה מינית.

יצחק קדמן: שהענישה שהוא יקבל תהיה ענישה משמעותית, אבל אני אומר, אנחנו מוכרחים להגיע למצב שבו לא ייתכן מצב שבע שנים אחרי התקיפה, עדיין ההליך לא נגמר.

יצחק קדמן: אני לא סתם אומר לכם שהיא גיבורה אמיתית.

רן כהן: התוקף מסתובב חופשי?

יצחק קדמן: בוודאי.

הנפגעת: הוא גר שלושה בתים ממני, אני רואה אותו פעמיים בשבוע.

הנפגעת: הנכדה שלו למדה איתי ארבע עשרה שנים בכיתה.

הנפגעת: אני נכנסת איתו ביחד למכולת, אני עוברת לידו, וכשאני מטיילת עם הכלב הוא עובר לידי.

הנפגעת: אין שום משהו שמגביל אותו מלהתרגש ממני.

רן כהן: מה מעכב את הסיום של המשפט?

יצחק קדמן: רוב ההליך התעכב מדחיות של השופט, בעיקר בקשות של אותו אדם שפגע בי לדחות את הדיונים, זה פשוט נדחה ונדחה.

יצחק קדמן: להערכה שלי, מהניסיון שצברתי לצערי, זה משפט שהיה יכול להיגמר בחודש, באמת בחודש, אפילו פחות, אם היו מטפלים בו כראוי, הוא היה נגמר ואני לא הייתי חושבת על זה יותר.

יצחק קדמן: היום אחרי שזה עבר תהליך מאוד חמור, עדיין מחפש איך להמשיך לדחות את הקץ המר שלו, שאני מאוד מקווה שיהיה מר.

רן כהן: יש כאן מישהו ממשרד המשפטים?

רן כהן: ענת, תהיי מוכנה לבדוק את הסוגייה הזאת ולהגיד לנו מה קורה עם זה, זה באמת נראה ממש מדאיג, עד לאן העינוי הזה יגיע?

ענת אסיף: אני לא מכירה את המקרה הספציפי הזה.

רן כהן: את מסכימה שהיא תבדוק את הנושא הזה?

רן כהן: אני מאוד מבקש לבדוק את הנושא הזה ולדווח לנו מה קורה.

יצחק קדמן: אני חושב שאנחנו פחות או יותר סיימנו.

יצחק קדמן: לקחתי זמן רב מדי.

יצחק קדמן: אני רק אומר, שמדובר בתכנית שאיננה תכנית לעשר דקות.

יצחק קדמן: זאת תכנית מורכבת מאוד, דורשת השקעה.

יצחק קדמן: היא תכנית ארוכת טווח.

יצחק קדמן: מי שרוצה באמת להתמודד עם אלימות, אני מציע שיקח מפה ואפילו לא את כל ההצעות.

יצחק קדמן: שיקח חלק מההצעות ויתחיל לבנות תכנית לטווח ארוך.

יצחק קדמן: האלימות תהיה איתנו גם בשבוע הבא, גם בשנה הבאה.

יצחק קדמן: מי שחושב שמוכרחים לגמור את זה מייד, כי אחר כך היא תיעלם, היא לא תיעלם.

יצחק קדמן: היא ודאי לא תיעלם עם פתרונות קסם שאין בינם לבין פתרון אמיתי עם שורשי הבעיה.

יצחק קדמן: אנחנו לא יכולים כל הזמן לירות עם תותחים על היתושים, ולהשאיר את הביצה.

יצחק קדמן: כל אחד יאמר לכם אם אתם לא מייבשים את המים העכורים, תהרוג יתוש אחד יבוא יתוש אחר.

יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים להפסיק להזניח את החצר האחורית של החברה הישראלית כי זה עולה לנו ביוקר גם מבחינת היקף האלימות.

יצחק קדמן: אני מציע שככל שרק ניתן, אם אתם יכולים להצטרף לזעקה שלנו, ולקריאה שלנו שהגורמים הנוגעים בדבר, גם אם יצטרכו לדחות את פרסום המסקנות שלהם בעוד שבוע, בעוד שבועיים, ישקיעו קצת יותר זמן במחשבה ובהצעת פתרונות לטווח ארוך, פתרונות אמיתיים ולא פתרונות סרק שאולי תופסים כותרת בעיתון, אבל יומיים אחרי זה כמו זיקוקי דינור, עושים הרבה רעש, נותנים הרבה צבע, אבל שתי דקות אחרי שהזיקוק מופרח נשאר ממנו רק ענן של אבק ותו לא.

רן כהן: אני מאוד מודה לך ד"ר קדמן ולכל אנשי המועצה לשלום הילד.

רן כהן: חברות וחברים, נדמה לי שהקו המנחה של כל התכנית הזאת הוא מאוד ברור, ומאוד נחוש, לטעמי כמעט צריך להחליף את הממשלה בשביל שזה יהיה.

רן כהן: אני לא רואה איך מבצעים את התכנית הזאת בלי להחליף את הממשלה.

רן כהן: אבל זה לא רע להחליף את הממשלה.

רן כהן: אבל בכל זאת, באיזה אופן באמת משנים את כלל ההתנהלות של החברה הישראלית לעבר המטרות הללו.

רן כהן: נדמה לי שזה דבר שאנחנו חייבים להניע אותו ללא קשר כרגע עם המערכת הפוליטית.

רן כהן: אני חושב שהדבר הטבעי ביותר יהיה לקבוע מוועדת שרים למאבק באלימות שהוא כמו על ידי הממשלה, להזמין את המועצה הלאומית לשלום הילד שתציג בפניה את התכנית הזאת ולדון בה ברצינות.

רן כהן: מאחר וגם שר האוצר נמצא בתוך הצוות של השרים, כבר בדקתי את זה הבוקר, נדמה לי שזה יהיה מהלך מאוד נכון כדי שהדבר יידון ברצינות ולא בחיפזון.

רן כהן: אנחנו כוועדה לזכויות הילד, לא ניתן שיהיה מצב שבו הילדים ימשיכו להיות הקורבן הבלעדי כמעט של כל הנושא הזה שמשלמים בו את המחיר הכי גבוה בחייהם ממש, ובעתידם, ובסיכויים שלהם לרוות אושר בחברה הזאת, מבלי שאנחנו נתקומם נגד המדיניות הזאת שמפילה אותם לפגיעות הקשות הללו, שלא בהכרח הם חייבים ליפול עליהם.

רן כהן: יהיה גם נכון שתהיה פנייה שלנו לארגוני המורים, לפחות בכל הפרק של ההמלצות על החינוך, להזמין את המועצה לשלום הילד כדי להציג בפניהם את התכנית הזאת.

רן כהן: יש חלקים ניכרים שזה תלוי במורים, אין מה לעשות, בדרכי ההוראה, בדרכי החינוך, במסר החיובי והחינוכי שצריך להתקיים בשעות בית הספר.

רן כהן: אני חושב שיהיה נכון לעשות את זה.

רן כהן: לגבי כל הסוגיות של התקשורת, אני שוקל בין להזמין את שרת התקשורת לכאן כדי להציג בפניה במיוחד את הסוגייה הזאת, לבין לקרוא גם לה להיפגש עם המועצה לשלום הילד כדי לדון באסונות שהתקשורת מביאה על הילדים והסכנות הגדולות.

רן כהן: אז אולי באמת נזמין אותה בתקווה שהיא תייצר דברים פחות אלימים מכפי שאני שומע פה ושם.

גילה פינקלשטיין: יש מאמר של ד"ר יצחק קדמן שאת חושך האלימות לא מגרשים במקלות אלא רק על ידי אור.

גילה פינקלשטיין: מאוד אהבתי אותו, אני ממליצה שאנחנו ניתן דוגמה אישית, ושנלמד מההצלחות של בתי ספר.

גילה פינקלשטיין: יש בכל זאת הרבה בתי ספר שהם בתי חינוך, לא הרבה אבל יש, ואפשר ללמוד מההצלחות שלהם.

גילה פינקלשטיין: והכי חשוב, ציינו גם בוועדת החינוך, שאין לנו בעצם איזשהו מנגנון ששם אתה יכול לפנות בנושא מיגור האלימות, שצריך להקים מנגנון כזה שמורכב מרווחה וחינוך, מנגנון משותף לרווחה וחינוך שזה חסר לנו.

גילה פינקלשטיין: בוודאי דיברתם על הנושא של האלימות המילולית, אלימות פיזית של החברה הישראלית.

גילה פינקלשטיין: והסיכום האחרון בעקבות דבריה של סוזי בוועדת החינוך, שהתשובה צריכה להינתן בצורה מערכתית, כמובן קודם כל להגיב מיידית, אם אתה לא מגיב מיידית זה מאוחר מדיי, ושתהיה תגובה מערכתית שכוללת את כל המערכות במדינת ישראל, ולשתף פעולה כפי שאתה הצעת.

גילה פינקלשטיין: ואם אנחנו באמת יכולים לקיים ישיבה כאן, כאשר מוזמנים גם מערכת הרווחה, גם מערכת החינוך, ואיך אנחנו מגיבים מיידית ומקימים מין מנגנון משותף, שכשיש מקרה כזה פונים למנגנון המשותף, משותף לחינוך, משותף לרווחה.

גילה פינקלשטיין: אם אפשר ליישם דברים כאלה.

אלה אלגריסי: אני ממונה על מניעת אלימות במשרד החינוך.

אלה אלגריסי: אני רוצה להצטרף בברכה לכל הדברים שמר יצחק קדמן הביא לפנינו.

אלה אלגריסי: אני רוצה רק להוסיף ולומר בתור נציגת המשרד, שמבחינת העמדות שמוצגות כאן והתפיסות, מסכימים לכל העמדות וכל התפיסות.

אלה אלגריסי: השאלה תמיד היא הדרך של איך.

אלה אלגריסי: ומכיוון שאני לא חולקת על האמירה שתקציבים הם חלק מהתשובה, אני רוצה בכל זאת להדגיש, שבמסגרת האפשרויות הקיימות, המשרד הולך ואני מוכנה לשבת צעד אחר צעד ולהראות את זה, ואני חושבת שגם מר יצחק קדמן יודע את זה, ומכיר חלק מהתכניות, וגם היה שותף בתת הוועדה של ועדת השרים, והביא את דבריו גם שם, חשוב להגיד את זה שזה כבר קרה וקורה.

אלה אלגריסי: אני חושבת שמבחינתנו, המשרד צריך כרגע לקבל גם את התמיכה ואת האמירה שמר יצחק קדמן אמר, תנו זמן, תהיו סבלנים, אל תתלהמו, כי באמת אין תרופת פלא.

אלה אלגריסי: לפחות ברמת המשרד, אני בעד שיתופי הפעולה.

אלה אלגריסי: אנחנו עובדים על שיתופי פעולה, הם מאוד חשובים.

אלה אלגריסי: אבל לפחות מבחינת התפיסה של המשרד, אנחנו יודעים שאנחנו בדרך הנכונה.

אלה אלגריסי: יש לנו הוכחות מחקריות שאנחנו בדרך הנכונה, יש עוד המון מה לעשות.

אלה אלגריסי: אבל אנחנו צריכים זמן ותמיכה, וחשוב שהיא תיאמר ברמות השונות.

אלה אלגריסי: וגם בחדר הזה אנשים ומומחים שיודעים מה נעשה, צריכים להגיד, תירגעו, אל תתלהמו, תנו לאנשים לעשות את העבודה שלהם.

אלה אלגריסי: אני בטוחה שאנחנו כן הולכים בכיוון הנכון, כי אנחנו מסכימים לכל אמירה ולכל עמדה שמוצגת כאן, לפחות מבחינת המשרד ומה שהוא צריך לעשות.

רן כהן: תודה רבה אלה.

רן כהן: חבר הכנסת מרגי בבקשה.

יעקב מרגי: אני חרד לאור הממצאים, כי הפתרונות נמצאים לא בהסכמה של המשרד, בזה כולנו מסכימים, וכשאני רואה את העשייה של הממשלה, לאור פרץ גלי האלימות, אז אנחנו חיים כמו שנאמר, כמו אותם זיקוקין.

יעקב מרגי: ראש הממשלה החליט לעשות משהו מעשי, והחליט להקים ועדה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם זה מעשי, הוועדה התכנסה כשרוב השרים לא הופיעו לוועדה.

רן כהן: הופיע רק השר לביטחון פנים.

יעקב מרגי: הייתי זהיר ואמרתי רוב השרים לא הגיעו.

קריאה: בישיבה השנייה הגיעו שבעה.

יעקב מרגי: אמרתי רוב השרים לא הגיעו ואני עומד אחרי זה.

יעקב מרגי: כפי שראינו שזה לא עניין להסכים ולברך, אלא השאלה כמה משרד החינוך יסכים להשקיע משאבים, וכמה המשרד לביטחון פנים יסכים להפריש משאבים, וכמה משרד האוצר יתחיל לתקצב את הבעיות הכואבות במדינת ישראל.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, תחום האלימות היא פרי באושים העמקת הפערים וכל הקפאת התקנים.

יעקב מרגי: רבותי, אני בא משירות המדינה.

יעקב מרגי: הקפאת התקנים מתרחשת כבר 20 ומשהו שנים, ורק ועדות חריגים.

יעקב מרגי: בג'ובים לא ראיתי הקפאת תקנים, שם זה הולך יותר חלק.

יעקב מרגי: אבל זה אסון מה שקורא.

יעקב מרגי: ולכן אני אומר, צריך לקום קול זעקה שתהיה מעורבות של ראש הממשלה בישראל.

אורן יהי-שלום: אנחנו תנועה של אנשים שמתעניינת במערכת החינוך, ולא בשאר התופעות שראינו כאן.

אורן יהי-שלום: אני גם מצטרף לרוב הדברים שנאמרו.

אורן יהי-שלום: אני חושב שאלה מכירה חלק מהתכתובות הרבות שלנו בטלפונים בנושא אחד ספציפי.

אורן יהי-שלום: רק הערה אחת בנושא האלימות במערכת החינוך, נראה לנו שאפשר לשפר תחום אחד – נעשית הרבה עבודה אני מוכרח לומר את זה, גם ממה שאני למדתי.

אורן יהי-שלום: אבל עניין אחד תמוה, אנחנו לא רואים בבתי הספר הוראה מפורשת חד-משמעית שקופה וברורה למנהלי בתי ספר להעביר דיווחים ברורים עם פיקוח על הדיווחים האלה כלפי מעלה.

רן כהן: דיווח על מה?

אורן יהי-שלום: דיווח מסודר.

אורן יהי-שלום: בוא ניקח לדוגמה את חוזה תשלומי ההורים.

אורן יהי-שלום: כשמשרד החינוך רוצה לעשות משהו ברור, חד-משמעי בכל פינה עבור כל ילד, זה לא יוצא דופן.

אורן יהי-שלום: יש טופס מסודר בחוזר המנכ"ל עם פרטי הדיווח, שיטת הדיווח ולמי זה מגיע.

אורן יהי-שלום: דווקא באירועי אלימות.

אלה אלגריסי: תראה את התוצאות שלה בקרוב.

אורן יהי-שלום: אני מאוד שמח, זה ימנע גם כמה צעדים שאנחנו תכננו בעניין.

רן כהן: היום אין דיווח בכל בית ספר?

אורן יהי-שלום: יש חוזר מנכ"ל.

אורן יהי-שלום: משרד החינוך פירסם בעקבות דו"ח וילנאי חוזר מנכ"ל ארוך ומייגע מפורט ונהדר.

אורן יהי-שלום: השאלה מה קורה בבית הספר הבודד.

אורן יהי-שלום: ואז מסתמכים על פי רוב על סקרים חיצוניים, שזה כלי ניתור אחד.

אורן יהי-שלום: ויש גם את החבילה של עבודה בתוך בתי הספר א.ח.ם.

אורן יהי-שלום: – אקלים חינוכי מיטבי שזה מצויין.

אורן יהי-שלום: אבל אין דיווח אמת הבסיסי ביותר בבתי הספר מה באמת נעשה.

יעקב מרגי: יש לכם ידיעה כמה באמת באחוזים מדווח?

אורן יהי-שלום: לא, אין לאף אחד ידיעה, זה מה שאנחנו טוענים.

יעקב מרגי: ההערכות שלך הן נכונות?

אורן יהי-שלום: אני לא עוסק בהערכות, אני מסתכל על מערכת בניסיון לראות איך היא עובדת.

אורן יהי-שלום: אני אומר זו נקודה אחת שנדמה לי המלצה שיכולה להועיל, וכך באמת מנהלי בתי ספר יצטרכו גם להתמודד עם שקיפות מלאה.

גילה פינקלשטיין: מדד רמת האלימות.

אורן יהי-שלום: מדד אמיתי.

אורן יהי-שלום: אנחנו גם ממליצים שההורים יידעו על המדד הזה.

רן כהן: אם אני אציג שאילתה לשרת החינוך, כמה מקרי אלימות בבתי הספר היו בחודש האחרון לעומת החודש המקביל אשתקד?

רן כהן: היא לא תדע?

אורן יהי-שלום: אין לה מושג.

אלה אלגריסי: היא תדע במחוז.

אלה אלגריסי: בכל מחוז יש רישום.

אלה אלגריסי: אבל יש חובת דיווח ויש מציאות.

אלה אלגריסי: היא תוכל להגיד לך כמה דיווחים היו בכל מחוז בחודש הקודם לעומת חודש לפני.

אלה אלגריסי: יש דיווח.

רן כהן: מה שאת אומרת שהדיווח הזה הוא לא אמיתי, לא עדכני, לא מלא?

אלה אלגריסי: השאיפה שלנו שהדיווח יהיה מלא.

אלה אלגריסי: יש פה שאלה פילוסופית חינוכית, שאני לא בטוחה שיהיה לנו זמן לדון בה.

אלה אלגריסי: התפיסה שלנו, שלי כאיש בריאות הנפש היא, שהכיוון לעודד מנהלים לדווח הוא הכיוון שהם יקבלו בעקבות הדיווח הדרכה וליווי בהתמודדות עם הארוע, ולא כדי לעשות סטטיסטיקות.

אלה אלגריסי: אבל יחד עם זאת, אני שומעת את הקול שאומר גם סטטיסטיקה יש לה משמעות.

רן כהן: אילו הייתי שר החינוך, הייתי מסתכל על הסטטיסטיקה הזאת כדי לדעת מה קורה במערכת שלי.

אלה אלגריסי: במקביל אנחנו עובדים בכמה רמות.

אלה אלגריסי: ברמה אחת להגיד אל תלחצו על סטטיסטיקות, תנו לנו קודם לעודד מנהלים.

אלה אלגריסי: כשאנחנו בתהליך, ויש עלייה בעניין הזה של דיווח.

אלה אלגריסי: סוזי יודעת שרמת הדיווח של בתי הספר ושיתופי הפעולה של המנהלים עם המשטרה הולכת ועולה עם הזמן.

אלה אלגריסי: כי אנחנו משקיעים בעידוד שזה חשוב, ויש לזה תוצאות חשובות.

יעקב מרגי: חשבתם במשרד החינוך לקחת בית ספר שלא פשט בו הנגע של האלימות, ואולי להיות בית ספר חונך לבית ספר שכן פשט בו?

אלה אלגריסי: כן, אנחנו עושים גם את זה.

אלה אלגריסי: אבל אני רוצה להגיד לגבי חובת הדיווח, שאנחנו בימים אלה עובדים על תכנית ממוחשבת של דיווחים שיהיו לנו נתונים ON LINE, ואני מקווה שב-1 בספטמבר יבוצעו.

אלה אלגריסי: בתהליך שלנו כרגע הצלחנו להכניס באופן ממוחשב את איבחון האח"ם לרשות מנהלי בתי הספר, והוא נמצא כרגע באינטרנט.

אלה אלגריסי: בבתי ספר יכולים לקבל תוצאות של האיבחון הזה כמעט ON LINE ויש תנופה גדולה מאוד של בתי ספר שעושים את האיבחון הזה.

אלה אלגריסי: והשלב הזה, זה דיווחים של כלל מערכת החינוך וזה יקרה בתקופה הקרובה.

אורן יהי-שלום: הבעיה האמיתית היא ברמת מנהל בית הספר.

אורן יהי-שלום: זאת עיקר הבעיה.

אורן יהי-שלום: גם סוזי מכירה, יצאנו לתחקר את העניין הזה, מנהל בית הספר אין לו שום עניין לדווח.

אורן יהי-שלום: אני חושב שלא יזיק לעשות כמה פעולות באופן גורף, עם אמירה ברורה של המשרד.

אורן יהי-שלום: הורים בישראל זכאים לדעת מהי רמת האלימות בבית הספר שהם שולחים אליו את הילד שלהם.

אורן יהי-שלום: מנהל בית הספר צריך לדעת, שכשם שמפקד גדוד בצבא מדווח, להבדיל, על תקלות בטיחות לדוגמה, ואף אחד לא יגיד אין לו אינטרס לדווח אז הוא לא ידווח, מה זאת אומרת לא ידווח.

רן כהן: תודה רבה.

רינה יצחקי: זה גול עצמי, זה רייטינג.

גילה פינקלשטיין: רציתי לשאול את נציגת משרד החינוך אלה.

גילה פינקלשטיין: הציעו במשרד החינוך לאחרונה שיוציאו ילדים אלימים מבית הספרלבית ספר לילדים אלימים, וחושבים על זה, זה הרעיון.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת שזו באמת שערורייה, כי זו הרמת ידיים וכישלון מערכתי.

גילה פינקלשטיין: החכמה היא שנטפל בילד, למרות שזה קשה מאוד, אבל לטפל בו בתוך בית הספר.

גילה פינקלשטיין: קדמן לא יתן לבית ספר כזה להתקיים, שיוציא ילדים אלימים.

יצחק קדמן: אפילו משרד החינוך לא מאמין.

רן כהן: אני אפילו קיבלתי טענות נגד קדמן שהוא הפך להיות אוייב המורים.

טובה בן-ארח: המנחים של החינוך המיוחד, שמומחים להפרעות התנהגות, ינחו את בתי הספר או את המורים שנתקלים בכאלה בבתי הספר.

גילה פינקלשטיין: זה משהו אחר, אני שמעתי להוציא את התלמידים האלימים ממסגרת בית הספר.

רן כהן: רבותי, לכל הדעות בשולחן הזה, לא יכול להיות מצב שבו זורקים את הילד לצמיתות או לחודשים ארוכים מבית הספר, כי אז הוא נזרק לחברה ולמציאות הרבה יותר קשה, הרבה יותר מסוכנת.

רן כהן: נדמה לי שבעניין הזה דברים נאמרו.

רינה יצחקי: כמובן אני רוצה קודם כל לשבח מאוד את ההמלצות.

רינה יצחקי: אני רוצה להדגיש שניים-שלושה דברים.

רינה יצחקי: הדימוי השלילי של הנוער, שהוא הולך ומתגבר והופך להיות נבואה שמגשימה את עצמה.

רינה יצחקי: ילד לא יכול להרשות לעצמו לא להיות אלים, כי הוא לא "קולי", ובכלל אנא הוא בא.

רינה יצחקי: בעניין הזה, לעשות כל מאמץ אפשרי, וזה דווקא צריך לבוא מכם להציף את העשייה החיובית שאתם עושים בכל דרך שאפשרית.

רינה יצחקי: אתם צריכים להיות הראשונים שידאגו לזה, כי לאחרים זה לא כל כך חשוב כמו שזה חשוב לכם.

רינה יצחקי: דבר שני, אני רוצה להדגיש מאוד את עניין הטיפול המניעתי וזה כולל גם את מה שהאמריקאים אוהבים, התערבות מוקדמת ככל האפשר.

רינה יצחקי: מניעתי, זה דבר מסובך שעולה כסף.

רינה יצחקי: למה?

רינה יצחקי: כמו חיסון, כמו בבריאות הגוף.

רינה יצחקי: מניעה עושים לציבור כולו, גם לבריאים וגם לחולים.

רינה יצחקי: וזה עולה הרבה כסף, נראה כאילו על פניו, שקל לטפל ברגע שרואים את הסימפטום.

רינה יצחקי: יחכו עד שיהיה לנו הדיווח על מספר הילדים האלימים, ואז יאספו את האלימים ויטפלו בהם.

רינה יצחקי: אבוד, הפסדנו את הזמן והרכבת, את זה צריך לעשות בהתחלה, ומבחינה הזאת כמו בבריאות הגוף.

רינה יצחקי: כל הילדים הם בסיכון, כל מוסד אם לא נעשה בו פעילות מתאימה מלכתחילה, ומגיל צעיר ככל האפשר, ועם ההורים גם, זה קשור גם לאחריות ההורים, לא יעזרו כל הפטנטים, אם זה מפינלנד, ואם זה מג'וליאני, חבל על הזמן.

רינה יצחקי: זה טוב בשביל לזרות רוח ולעשות רושם שעושים משהו.

רינה יצחקי: העניין של המנהלים, אני חושבת שפה צריכה להיות חשיבה מיוחדת, כי פה יש פה איזה מין גול עצמי.

רינה יצחקי: למנהלים יש את הקטע של להציג את בית הספר כבית ספר מוצלח, לספק דיווח על רמת אלימות, ואם חלילה גם לא כל כך יפה, גבוהה מדי, זה מנוגד כאילו לאינטרס של בית הספר.

רינה יצחקי: ולכן צריכה להיות פה חשיבה מיוחדת איך לעבוד עם המנהלים כדי לאפשר בכל זאת שהדבר הזה יקרה.

רינה יצחקי: היום שמעתי מחברה שהגיעה מארצות הברית, שעובדת בתחום החינוך, שנכנס לשכונה שלהם - אני לא יודעת איזה גודל זה בארצות הברית, אדם שיש לו תיק על תקיפה מינית.

רינה יצחקי: חילקו לכל התושבים, העירייה והנהלות בתי הספר, דף עם שמו תיאורו ותמונתו, כדי שיוכלו להיזהר ממנו.

רינה יצחקי: לא נחמד?

רינה יצחקי: שמענו קודם שהנערה הזאת חיה עם התוקף בסביבה אחת.

רינה יצחקי: אנחנו יודעים שבשנה שעברה בדיוק לפני שנה מנהלי הקייטנות לא ידעו שצריך לבקש תעודות מאנשים, אלו פדופילים לא סתם תקיפה מינית.

רינה יצחקי: בעניין הזה צריכים ללמוד דברים.

רן כהן: הייתי מבקש מסגן ניצב סוזי בן-ברוך לומר לנו איך זה נראה.

סוזי בן-ברוך: צהריים טובים, אני מברכת את כניסתו של ד"ר קדמן למערך האלימות, במרכאות, הנורמטיבית.

סוזי בן-ברוך: עד עכשיו עסקת רק באלימות מינית, היום הרחבת קצת את היריעה, ואני מברכת על כך.

סוזי בן-ברוך: עכשיו הוא נכנס גם לסמים וגם לאלימות.

סוזי בן-ברוך: אנחנו מדברים לפחות פעמיים ביום בנושאים שלנו.

סוזי בן-ברוך: כמובן שאנחנו מברכים על כל ההמלצות, זה נכון שאין כאן הרבה חדש.

סוזי בן-ברוך: הגיע הזמן ליישם אותן רק, השאלה היא איך מיישמים אותן.

רן כהן: אין כאן הרבה חדש, יש פה הרבה שלא מיושם.

סוזי בן-ברוך: לכן אני אומרת, אין הרבה חדש אבל הגיע הזמן ליישם.

סוזי בן-ברוך: מוועדה לוועדה אנחנו יותר ויותר מדברים, אבל הגיע הזמן לעשות.

גילה פינקלשטיין: כל כך הרבה חוקים, ואין שום אכיפה, מה יש לעשות בכל הנושאים?

סוזי בן-ברוך: באשר לאכיפה זה התחום שלי.

סוזי בן-ברוך: גברת גילה פינקלשטיין, נגעת בנושא הכאוב.

סוזי בן-ברוך: כל החוקים הם חוקים מאוד יפים, שחלק מהם הובלנו אותם.

סוזי בן-ברוך: איסור נשיאת כלי תקיפה, הובלנו.

סוזי בן-ברוך: את הנושא של המשקאות המשכרים, הובלנו, הרי זה לא סוד.

סוזי בן-ברוך: אבל קיווינו יחד עם ההובלה שנקבל גם משהו כדי לעשות עם זה משהו.

סוזי בן-ברוך: התוצאה היא שנכנסו קרוב לחמישה חוקים בשנתיים האחרונות, ולאף אחד מהם לא קיבלנו משאבים.

סוזי בן-ברוך: יושב ראש ועדת החוקה אומר לי כן, אני אומרת אנחנו מברכים בכפוף לחוק הטבק, עוד מעט ייכנס איסור מכירת כלי עישון.

סוזי בן-ברוך: אנחנו מברכים על הכל, אנחנו רוצים את זה, רק תנו לנו את המשאבים בהתאם לזה.

סוזי בן-ברוך: נכנס חוק איסור משקאות חריפים, מאוד רצינו שבכל מקום יהיה אסור למכור משקאות חריפים לקטינים.

סוזי בן-ברוך: ומה התוצאה?

סוזי בן-ברוך: החוק הזה נכנס ב-19 באוקטובר, ואז אמרו קדימה לאכוף.

סוזי בן-ברוך: אבל כסף לא קיבלנו, משאבים לא קיבלנו.

סוזי בן-ברוך: מה שעשיתם, אני אומרת לך חד-משמעית, תקציב שהיה מיועד למיחשוב לעובדי הנוער במשטרת ישראל, הלך לתיקצוב של מצלמות מיוחדות בגודל כף יד, ושאפשר יהיה לעקוב אחרי מי שמוכר משקאות לקטינים לעקוב ולצלם וגם להסריט תוך כדי.

סוזי בן-ברוך: כל התקציב הלך לכיוון הזה, ועדיין לא הספקנו להחיל את זה, עדיין אין את הכלי הזה לכל יחידות המשטרה.

סוזי בן-ברוך: אני חייבת לציין שמאז ה-19 באוקטובר ועד עצם היום הזה, כל סופי שבוע, כל מפקדי המחוזות, לקחו את הנושא הזה כמרכזי, אנשי נוער, בילוש, מתנדבי משמר האזרחי, הורים שאיכפת להם, סיירות הורים זו פעילות חדשה בתוך המשמר האזרחי.

סוזי בן-ברוך: בכלל, כל המשטרה נרתמה לעניין הזה של איסור מכירת משקאות, כי אנחנו יודעים שהתוצאה של שימוש במשקאות אלכוהוליים היא אלימות יתר.

סוזי בן-ברוך: אנחנו רואים אותם אחרי, איפה אנחנו נפגשים בנערים האלה ובצעירים האלה, ונכון, יותר צעירים מאשר נערים נכנסים למעגל האלימות בקנה מידה אדיר יחסית.

סוזי בן-ברוך: גם אנחנו מצטרפים לקריאה לא לצאת דווקא נגד בני הנוער.

סוזי בן-ברוך: יש לי כאן גרף שמראה את זה באופן מאוד בולט, איפה הצעירים בני 18 עד 26, ואיפה הנוער נמצא.

רן כהן: סוזי, אני רוצה להבין, השר לביטחון פנים או מפכ"ל המשטרה הגישו לאוצר דרישה קונקרטית בעבור ביצוע חוקים א' ב' ג' ד', אין תשובה או נענתה בשלילה?

סוזי בן-ברוך: החוקים האלה נכנסו בלי שקיבלנו – היתה ועדה מאוד גדולה לפני כשנה וחצי, שבה המפכ"ל פנה ליו"ר ועדת החוקה ואמר, נכנסים חוקים בלי אכיפה, ואז גם אופיר פינס התערב לטובתנו בעניין.

רן כהן: ועדת החוקה לא מעבירה תקציבים.

סוזי בן-ברוך: גם חבר הכנסת אופיר פינס התערב לטובתנו ואמר, עם כל הכבוד לך, לא יכולים לעמוד בזה.

סוזי בן-ברוך: חד-משמעית שלא תהיינה אי-הבנות, אנחנו עושים את המקסימום לאכוף את החוקים.

סוזי בן-ברוך: כי אנחנו יודעים שאם נתפוס את הילדים לפני, כשמחזיקים סכין ועוד לא השתמשו בה, עצרנו גל של אלימות.

סוזי בן-ברוך: אותו דבר לגבי משקאות אלכוהוליים.

סוזי בן-ברוך: מפקדי מחוזות לקחו את שני החוקים האלה, איסור נשיאת כלי תקיפה, קרי, אולר, אגרופן או סכין, ועושים חיפושים בכניסה למועדונים, בפאבים, אנחנו גם בעד חיפוש בכניסה לבתי ספר.

סוזי בן-ברוך: אפילו חיפוש אקראי.

רן כהן: בעניין הזה אני מאוד רוצה לעזור לכם.

רן כהן: רחל, אנחנו נפנה לשר לביטחון פנים ולשר האוצר במכתב משותף.

רן כהן: ונאמר לו שלמיטב ידיעתי חוקים א' ב' ג' ד', קחי את הרשימה מסוזי--

סוזי בן-ברוך: הרשימה מוכנה כבר.

רן כהן: --בתוקף אבל אינם מיושמים בשל העדר תקציב.

סוזי בן-ברוך: חייבים לציין שלמרות זאת אנחנו עושים את המיטב כדי לאכוף, משום שאנחנו מבינים את המשמעות של אכיפת החוקים האלה.

סוזי בן-ברוך: לגבי נושא של שופטי נוער, נשמח מאוד אם תוכל לסייע בעניין, ודאי שמערכת בית המשפט לנוער מאוד תשמח בעניין.

רן כהן: גם לשרת המשפטים בעניין.

סוזי בן-ברוך: אני כבר לא רוצה לבר על הפרקליטים והתובעים, כי זה כבר נכנס לבקשה של השר מוועדת שרים לאלימות.

סוזי בן-ברוך: הנושא של קציני מבחני נוער, יש כאן נקודה שהיא מאוד בעייתית מבחינה חוקית.

סוזי בן-ברוך: צריך להבין אותה.

סוזי בן-ברוך: ילדים עד גיל 12 כאשר הם עוברים עבירה מתחת לגיל האחריות הפלילית, המשמעות היא שהם לא מבחינים בין סובב לתוצאה.

סוזי בן-ברוך: פעם אמרו שהם לא מבינים בין טוב לרע, זה נגמר.

סוזי בן-ברוך: הם לא מבינים שאם הוא נותן בעיטה לאשה בהריון, הוא עלול לגרום להפלה.

סוזי בן-ברוך: הילד הזה לא מבין, החוק מכיר בזה.

סוזי בן-ברוך: עד גיל 12, יש לו גיבוי חוקי לעניין הזה לצערנו.

סוזי בן-ברוך: מי כן אמור לטפל בו, זה פקיד סעד לחוק הנוער.

סוזי בן-ברוך: בא ד"ר קדמן ואומר, פקיד סעד לחוק הנוער לא יכול להכיל את הילדים האלה, מדובר בקרוב ל-2,500 ילדים מתחת לגיל האחריות הפלילית, שעוברים עבירות רציניות מאוד, והרקורד שלהם לא מתבייש בנער בן 16 ל-20.

רן כהן: והם לא מטופלים כיוון שאין פקידי סעד.

סוזי בן-ברוך: משום שאין פקידי סעד.

יצחק קדמן: הם בדרך כלל מטפלים בקורבנות.

סוזי בן-ברוך: גם בקורבנות מטפלים.

סוזי בן-ברוך: פקידי סעד לחוק הנוער – הכמות שלהם היא מזערית יחסית לגל הצרות שנפלו עלינו בשנים האחרונות.

סוזי בן-ברוך: אגב, יש לנו פקידי סעד מצויינים בארץ, אני יכול להשוות את זה עם מה שקורה בעולם.

סוזי בן-ברוך: פקידי סעד שעובדים עם הלב, עם המון זמן מזמנם הפרטי, שבתו לפני שנה.

סוזי בן-ברוך: הם שבתו במשך שנה וחצי, למי בכלל היה איכפת.

סוזי בן-ברוך: רק המשטרה, כי לנו הצטברו תיקים לכן צעקנו.

סוזי בן-ברוך: אבל אף אחד לא התייחס לעניין, אז הם חזרו לעבודה ולא קיבלו שום תוספת.

סוזי בן-ברוך: הם לא רצו תוספת משכורת, הם רצו תוספת משאבים כדי שיוכלו לטפל בילדים.

סוזי בן-ברוך: הרי זו זווית ראייה אחרת לגמרי.

סוזי בן-ברוך: לצערי, היום הן עובדות מעבר לשעות.

סוזי בן-ברוך: הן עושות את המקסימום האפשרי, היום גם הנושא של ההינתקות נכנס לתמונה וגם בזה הן עוזרות עד כמה שהן יכולות.

סוזי בן-ברוך: אבל הן לא יכולות להכיל את מה שקורה היום.

סוזי בן-ברוך: ולכן בא קדמן ואומר, בואו ניתן לילדים מתחת לגיל האחריות הפלילית, שלא פקידי סעד יטפלו בהם, אלא שרותי מבחני נוער.

סוזי בן-ברוך: גם שם יש צרות, הצגת את זה, גם שם יש מחזור אדיר.

סוזי בן-ברוך: אז אתה רוצה גם פה ליצור פקק נוסף?

סוזי בן-ברוך: צריך להוסיף תקנים, צריך לשנות חקיקה.

יצחק קדמן: זה ברור שזה יצריך פה, זה ברור שזה יצריך תוספת תקנים כתנאי בלתי יעבור.

רן כהן: ד"ר קדמן לא הסתיר מתחילת הצגת הדברים שזה באמת כרוך בכסף.

סוזי בן-ברוך: אז צריך להוסיף שפקידי סעד יטפלו בילדים מתחת לגיל האחריות הפלילית.

סוזי בן-ברוך: צריך לעשות סדר בחוק הזה.

סוזי בן-ברוך: וכמובן שירות מבחן לנוער, אם אין רצף של טיפול, אין בעצם טיפול.

סוזי בן-ברוך: הדבר האחרון שצריך לזכור, הכלל הוא שילד שמעסיקים אותו לא מעסיק אחרים, וכל מה שנאמר כאן בעצם מכיל את זה.

רן כהן: תודה רבה סוזי.

רן כהן: איך התכנית נראית בעיניכם.

ניר קטררו: אני רוצה להתייחס לדו"ח שד"ר קדמן הציג.

ניר קטררו: בראש ובראשונה אני רוצה להתייחס לעובדה שמערכת החינוך היום צריכה להתמקד במיוחד בחינוך, ולא בהעברת ידע מהסיבה שציינת, הטכנולוגיה היום כל כך מתקדמת, ידע אין שום בעיה להשיג.

ניר קטררו: חינוך וערכים יש בעיה מאוד גדולה להשיג.

ניר קטררו: מעניין אותי לדעת אם נעזוב את האיבחון עצמו, טיפוח ילדים שכבר אובחנו, אבקש שתתייחס מאוחר יותר.

ניר קטררו: אני רוצה להתייחס לתחום השיתוף.

ניר קטררו: אני מגיע מראשון לציון, אני חייב להגיד שבבית הספר שלי אנחנו מפעילים תכנית בשם ת.ל.ת.

ניר קטררו: תלמידים למען תלמידים.

ניר קטררו: משרד החינוך בוודאי יודע היטב על הדבר הזה.

ניר קטררו: אני חייב להגיד שאני אישית נדהמתי מעד כמה שרק הת.ל.ת.

ניר קטררו: הזה קידם את אותם תלמידים, שהם לא תלמידי מאה, תלמידים שמאובחנים כתלמידים אלימים ובעייתיים, הם הגיעו לשיאים לימודיים, הם הגיעו לשיאים חברתיים, זה דבר שאסור להתעלם ממנו, וזה דבר שאני גם לא יודע עד כמה הוא עולה כסף, אז בכלל.

רן כהן: אני לא מעלה בדעתי ניר, שיכול להיות איזשהו תהליך חינוכי של התמודדות עם הסוגייה הזאת ללא עשייתו עם התלמידים.

רן כהן: זה המפתח.

ניר קטררו: אבל זה עוזר למערכת וזה עוזר לתלמידים.

ניר קטררו: בגלל שברגע שאתה יודע שיש לך נציגים, אני מדבר על מועצת תלמידים, יש לך נציגים בפורום קבלת החלטות, ואנחנו נמצאים עכשיו בכנסת ישראל, אז בסופו של דבר אחר כך גם הרבה יותר קשה לך לבוא בתלונות.

ניר קטררו: בנוסף אני רוצה להדגיש, שהחינוך בראש ובראשונה צריך להיות הדבר שעליו שמים את הדגש, בגלל שהחינוך זה עם הפנים קדימה.

ניר קטררו: אגב, התייחסת לעניין הפשיעה החמורה במבוגרים.

ניר קטררו: זה דבר שאתמול או לפני יומיים קרה, ואני חייב להגיד שאני אישית הייתי מאוד מופתע.

ניר קטררו: דבר נוסף מספר תלמידים בכיתות, הצלחה אדירה במב"ר שהתקן עמד על 18 תלמידים, בשנה האחרונה הוא שונה ל-25, הצלחה אדירה.

ניר קטררו: בהחלט אפשר לקחת דוגמה.

ניר קטררו: אגב, גם היום רוצים להגדיל את מספר התלמידים מעבר ל-25.

ניר קטררו: לגבי אכיפה, כרגע החוקים שנמצאים ברשומות, מערכת החוקים הישראלית היא מהמתקדמות בעולם.

ניר קטררו: מערכת האכיפה שלא באשמתה, לא.

ניר קטררו: אנחנו מסתכלים יותר מדי לפתרונות טקטיים, מה זה אומר פתרונות טקטיים, זה אומר פתרונות של הרגע.

ניר קטררו: פתרונות שנתפסים טוב ככותרת, ולא בפתרונות אסטרטגיים.

ניר קטררו: היום אנחנו נמצאים בצמרת האסטרטגית.

רן כהן: נכון מאוד.

רן כהן: נדמה לי שזה מה שמבדיל את התכנית הזאת בכל מיני פתרונות חפוזים.

ניר קטררו: זאת שאלה שאני יכול להפנות אליך באופן ישיר.

ניר קטררו: אנחנו מבקשים טיפול אסטרטגי, כשמספר חברי כנסת שיושבים פה עכשיו אינו עולה על שניים.

רן כהן: לכמה דקות היו שלושה.

ניר קטררו: אינני יודע איך אנחנו יכולים לצפות לפתרונות אסטרטגיים, כאשר הצמרת האסטרטגית איננה נמצאת כדי לשמוע.

רן כהן: תודה רבה ניר.

רן כהן: שי ביאליק בבקשה.

שי ביאליק: אני רק מוסיפה דברים שניר אמר.

שי ביאליק: אני חייבת להתייחס למה שרינה אמרה.

שי ביאליק: בקשר לאלימות כדבר כואב בקרב בני נוער.

שי ביאליק: אלימות בקרב בני נוער זה אצל מיעוט.

שי ביאליק: היא לא נתפסת אצל כל בני הנוער כדבר שימושי, זה אצל מיעוט.

שי ביאליק: והמיעוט זה אנחנו, ובדרך כלל זו דמות שאנחנו לא מצליחים להגיע אליה בכל המקרים.

שי ביאליק: במקרים שאנחנו מפעילים את התלת"ים, שאנחנו מפעילים בתוך בתי הספר את המועצות.

שי ביאליק: מה שקורה שהמיעוט הזה של בני הנוער, זו תופעה שעלתה בהצעות, להעביר את התלמידים שהם אלימים בסופו של דבר לבית ספר אחר, יוציאו אותם מבית הספר הרגיל.

שי ביאליק: ואז יש בעיר 5 בתי ספר, מתוכם 2 בתי ספר של פליטים, זה ממש כך.

שי ביאליק: 2 בתי ספר לפליטים, ו-3 בתי ספר נורמליים, כך זה באחוזים.

יעקב מרגי: שם הם ישכללו את האלימות.

קריאה: שם תהיה חממה לאלימות.

שי ביאליק: לפני חודש הוצאנו דף עמדה בנוגע לכל נושא האלימות מטעם המועצה.

שי ביאליק: בדף עמדה הזה קראנו בין היתר להגדיר את סכום המעורבות של התלמידים בתוך עשייה נגד אלימות.

שי ביאליק: בתחום של האחריות של התלמיד, עם הפוטנציאל לאלימות, את האחריות של התלמיד הלא אלים על חברים שלו ועל הסביבה שלו, לקרוא להתנדבות, לא מחוייבות אישית, אבל לקרוא למחוייבות של התלמיד כלפי החברה שלו.

שי ביאליק: בקשר להמלצות.

שי ביאליק: אני רוצה להוסיף.

שי ביאליק: תכניות הילדים של היום, זה משהו שחייבים לראות.

שי ביאליק: פעם הייתי נהנית לראות ערוץ ילדים, היום ה אני כבר לא רואה.

שי ביאליק: פשוט סרטים אלימים אחד אחרי השני, כל האנימציות היפאניות זה זוועה, זה בלתי נתפס.

שי ביאליק: פעם היה בערוץ 1 רחוב סומסום, פרפר נחמד, ומוש השור נתפס כדבר אלים.

שי ביאליק: קישקשתא היה עם קוצים, אז בכלל היה אלים.

שי ביאליק: דברים נוראים שאני חושבת שצריך להוציא אותם.

שי ביאליק: בקשר לפרסומות.

שי ביאליק: רוב הפרסומות שמורידים, מחכים שהם יגיעו לטלוויזיה, ואז בטלוויזיה קוראים להוריד אותם.

שי ביאליק: הציבור מתקשר ואומר שצריך להוריד אותם.

שי ביאליק: צריך למנוע שהם יגיעו בכלל.

שי ביאליק: מגזינים של חנויות, קטלוגים, שיצאו פרובוקטיביים לחלוטין, לא היה צריך לתת להם לצאת בכלל, ולא היינו צריכים אחר כך לצאת ולצעוק למה אתם נותנים להם לצאת.

שי ביאליק: לא צריך לתת להם לעבור את השלב הזה.

רינה יצחקי: תשימו משמרות שלכם בכניסה לחנות, תגידו לילדים שלא יקנו שם.

שי ביאליק: בקשר לבדיקה וכניסה לבתי הספר של סכינים, הצעת החוק של חיפוש.

רן כהן: יש הצעת חוק, היא צודקת.

יצחק קדמן: עברה טרומית.

שי ביאליק: אנחנו מתנגדים, המועצה מתנגדת באופן נחרץ.

שי ביאליק: זו פשוט פגיעה בפרטיות של התלמיד.

שי ביאליק: את רוצה לתת לתלמיד תכונה של שייכות.

שי ביאליק: .

סוזי בן-ברוך: את רוצה את אותה תשובה שנתתי לך - - -

שי ביאליק: לא.

סוזי בן-ברוך: אז לא שיכנעת אותי.

שי ביאליק: אני מעדיפה גלאי מתכות.

יצחק קדמן: יגידו לה לשפוך את התיק שלה כדי לראות אם היא משתמשת בטמפונים או לא?

שי ביאליק: מתוך חמישה תיקים אחד בודקים, האחד הזה נמצא במצב של בושה מול שאר החברים שלו.

קריאה: לא צריך לעשות את זה מול החברים שלו.

שי ביאליק: את נכנסת לכניסה של בית הספר, השער של בית הספר פתוח, זה בחלל האוויר.

שי ביאליק: את נכנסת מאחורי טור של אנשים, כולם רואים לאן את נכנסת, וכולם רואים שהוא פותח את התיק שלך, ואפשר לראות מה יש לך בתיק.

שי ביאליק: את נכנסת לבית הספר, התיק שלך זה התיק שלך.

רן כהן: עכשיו בודקים?

שי ביאליק: עכשיו לא.

רן כהן: רבותי, זה לא הנושא של הדיון, אבל זו הערה שנשמעה.

עפרה דונסקי: אני מברכת על כל ההמלצות שלך.

עפרה דונסקי: יש לי רק את החוברת מתחום החינוך, אבל הבנתי שיש לך בתחומים אחרים.

עפרה דונסקי: לא לקחתי כי חשבתי שיש לי.

עפרה דונסקי: הבעיה היא איך זה מגיע מכאן, הרי בסך הכל אומרים שהנוסחה לקבור נושא, זה להכניס אותו לוועדה.

עפרה דונסקי: אבל השאלה אם אתה לוקח את זה חבר הכנסת רן כהן ומנסה לדחוף את זה.

עפרה דונסקי: אני יודעת שאתה לא בקואליציה.

עפרה דונסקי: אבל יש פה דברים שהם כל כך נכונים, וכל כך חשוב לעשות אותם.

עפרה דונסקי: אני רוצה רק לחדד כמה נקודות.

עפרה דונסקי: קודם דיברת על חיזוק ההורות.

עפרה דונסקי: אני חושבת שיש גם הנושא של חיזוק סמכות המורים, כי בסך הכל במשך שנים המעמד של המורים הגיע לאן הוא הגיע, אז אנחנו בעצם נמצאים במקום של איפה המעמד.

יעקב מרגי: כי הוא העביר ידע, הוא לא חילק.

עפרה דונסקי: כל הקטע של זמן איכות שד"ר קדמן דיבר עליו, זמן איכות של ההורים,שמתבטא שהורים מקבלים את הילד – תשים פיג'מה, עשה מקלחת, לא מקלחת, ארוחת הערב המשפחתית.

עפרה דונסקי: אין הקטע של מכבים את הטלוויזיה, יושבים מסביב לשולחן, וההורה רואה מה יש בעיניים.

עפרה דונסקי: העב"ם שרץ מהמקרר ולוקח משהו לשתות.

עפרה דונסקי: כל הדברים הם מאוד נכונים, הבעיה איך אוכפים אותם.

עפרה דונסקי: כל הנושא שדיברת על שקיפות, אני בעד שקיות, השאלה מה עושים עם השקיפות הזאת.

עפרה דונסקי: אני משקפת את מה שקורה לבית הספר לתוך העשייה שלי.

עפרה דונסקי: כל הנושא של מבחני המיצב, אם הם היו באים לשירותם של המורים בתוך בית הספר, ואומרים להם תסתכלו בראי, כאן אתם יכולים להוסיף יותר צבע, זה לא קורה כך.

עפרה דונסקי: זה הופך בעיתונים מדד לאלימות בבתי הספר לצורך מה.

עפרה דונסקי: אם מישהו עושה משהו בעניין הזה, ואומר, אתם יודעים מה, גיליתם אצלם מדד אלימות מאוד גבוה, בואו ננסה ביחד, ולצורך העניין הזה אתם מקבלים כלים.

עפרה דונסקי: אם זה משתמע אך ורק לצורך פרסום בתקשורת, ולהגיד בית הספר הזה אלים, ואליו לא ייכנסו זה סיפור בפני עצמו.

עפרה דונסקי: אני מברכת על כל מה שנאמר, חובת הדיווח צריכה להיות באותו נושא בנושא של האכיפה.

עפרה דונסקי: ושוב נושא האכיפה, צריך חובת דיווח קיימת וקיימת בחזק.

רן כהן: חובת דיווח צריכה להיות כדי שיוכלו להתמודד עם הדברים.

גילה פינקלשטיין: אם יתנו להם כלים לעסוק, מה ייצא מהעניין הזה.

יעל שוורץ: אני מברכת על העבודה הקדושה שעשה מר קדמן.

יעל שוורץ: אני עין בעין איתו, ועם הגברת רינה יצחקי, שהיתה פעם מורה שלי, שיצליח לה.

יעל שוורץ: אכן, גם בדעתנו התרבות של המניעה, התרבות של הזכויות, מחייבת להיות חלק מתרבות בית ספר, או אקלים בית ספר שהוא דבר מאוד משמעותי, וזה מה שאנחנו הולכים להוביל ברמת שונות בתפיסות עיר שונות.

יעל שוורץ: לחזק את מה שמר קדמן אמר, וזה מאוד חשוב לי.

יעל שוורץ: חיכיתי בסבלנות לשמוע את כולן, זה תהליך מאוד יפה שאנחנו עושים במשרד, ברמת עיר, ברמת בתי ספר פרטניים.

יעל שוורץ: אני מאוד אשמח להזמין את כל חברי הוועדה לסיור.

יעל שוורץ: לא ביקשתי רשות להביא חומר, ולכן לא הבאתי חומר.

יעל שוורץ: יש תהליך שקוראים לו 'מדברים גלויות' בונים מסקנות.

יעל שוורץ: אני חושבת שהזכרתי באחת הישיבות, שאנחנו יושבים בבתי הספר, תלמידים מורים והורים ומדברים על המצוקות, על הנהלים, מדברים על הקשיים שלנו, מדברים על החוקים שלנו.

יעל שוורץ: ביחד קובעים את הגבולות המאוד ברורים, בשפה מאוד פשוטה מותר ואסור.

יעל שוורץ: הדף הזה שיצאנו באחד מבתי הספר ברמת גן, למעשה מהווה איזשהו נייר עבודה.

רן כהן: אם אפשר לעשות סיור כזה בשמחה רבה אצטרף.

רן כהן: רחל תרשמי לך.

רן כהן: ברצון רב.

טובה בן-ארי: אני אעשה בכמה בתי ספר, רק תקבע לי אזור ונעשה שם.

טובה בן-ארי: בנושא הרחקה לצמיתות, חשוב להדליק נר, פנס, אור.

טובה בן-ארי: נושא של הרחקה לצמיתות, באמת מוביל איזשהו סוג של הנשרה.

טובה בן-ארי: אבל יחד עם זאת, אנחנו מנחים את בתי הספר שגם אם ילד שיש איתו בעיה של תופעה אלימה כלשהי, אנחנו לא מרחיקים את הילד לצמיתות.

טובה בן-ארי: הילד נשאר במערכת החינוך 12 שעות לימוד, אלה ההוראות.

טובה בן-ארי: יחד אחת עם הרשות המקומית משתדלים להעביר אותו לבית ספר אחר.

יצחק קדמן: יש ילד בכלא היפאני בגלל שהרחיקו אותו לצמיתות בבתי ספר.

טובה בן-ארי: הם פנו ליעדים, אבל באופן עקרוני פועלים לפי הנערים.

טובה בן-ארי: בנושא הפרסומות, קטלוג עם הפרסומות שציינו פה לא אחת.

טובה בן-ארי: ישנו החינוך לתקשורת, ויש פה גם נציגה.

טובה בן-ארי: החינוך לתקשורת כן מוביל איזשהו מהלך לאיזושהי צפייה ביקורתית, והבדל בין בדייה למציאות.

טובה בן-ארי: אולי יחד נעשה מהלך יחד עם הפרסומים לראות איך אפשר למכור מוצג עם פרסומת קצת יותר חינוכית.

רן כהן: נקיים דיון מיוחד עם שרת התקשורת, ואני מזמין אותך לבוא.

טובה בן-ארי: אני מאוד אשמח.

יעל שוורץ: אני רוצה להוסיף את הפן שנראה לי חסר, שהוא הפן של הקהילה.

יעל שוורץ: אני רוצה להתייחס בשני היבטים.

יעל שוורץ: אין צורך להכביר במלים על הקשר בין חוסן קהילתי במניעת אלימות או הפחתת אלימות.

יעל שוורץ: אני חושבת שהאחריות הממלכתית היא לא רק לטפל בבעיית האלימות באמצעות הצינורות הממלכתיים, דהיינו, מערכת החינוך, מערכת האכיפה וכו'.

יעל שוורץ: אלא גם לאפשר לחברה האזרחית להשלים את העבודה הזאת.

יעל שוורץ: מדובר כאן רבות, מסגרות לשעות הפנאי, לשעות שאחר שעות הלימודים, שהרי אנחנו יודעים שחלק גדול ממקרי אלימות נעשים דווקא לא בשעות שבהן הילדים נמצאים בתוך מסגרת, אלא בשעות האחרות של היממה.

יעל שוורץ: לגבי המעגלים הקהילתיים וגם עובדים בשותפות, ונמצאים פה הגורמים בחדר, אני לא כל כך רוצה להרחיב, אבל כן רוצה להרחיב לגבי הנושא של תכניות, של כל מה שכרוך בחינוך הבלתי פורמלי.

יעל שוורץ: אני חושבת שחינוך לפנאי משמעותי הוא לא מותרות.

יעל שוורץ: כמו שנאמר קודם, מי שעסוק לא מתעסק, אבל אנחנו יודעים שהנתונים לגבי צריכת הפנאי הם כאלה שלא לכל ילד היום מתאפשרת צריכת פנאי.

יעל שוורץ: דובר פה על קייטנות לילה, ועל כל מיני דברים אחרים שקורים.

יעל שוורץ: ואכן יש להם קשר ישיר להפחתה של אלימות.

יעל שוורץ: ברגע שילד מקבל את המרחב גם להבליט על ידי כישורים שלא בהכרח תמיד באים לידי ביטוי בבית הספר, וגם לפתח יכולות ותחושה של הצלחה, ושייכות, אני חושבת שיכולות להיות לזה תוצאות מאוד טובות, וזה מתחבר גם לנושא של הלמידה מהצלחות.

יעל שוורץ: לגבי הנושא של ימי שישי, בעקבות דו"ח דוברת, רק לקחת בחשבון שהמשמעות היא לא רק לגבי ימי שישי עצמן, אלא גם לגבי ימי חמישי בערב.

יעל שוורץ: מתווסף כאן עוד יום של סוף שבוע לבני הנוער, ואין לי ספק שזה ידרוש מאיתנו את ההתגייסות.

רן כהן: אנחנו מסיימים את הישיבה.

רן כהן: אני רוצה לומר את מה שמתבקש ממש.

רן כהן: להגיד תודה רבה גדולה מאוד למועצה הלאומית לשלום הילד על העבודה הפרטנית המסודרת המעמיקה.

רן כהן: זה עצוב אבל בכל זאת זה טוב, עצוב שאין היום במדינת ישראל גורם אחד שיודע לשבת ולהכין מין מערך מלא קוהרנטי שלם של התמודדות עם סוגיית האלימות.

רן כהן: במועצה לשלום הילד ערים לזה ואני מצדיע ואומר תודה רבה מכל הלב.

יצחק קדמן: תודה רבה לך ורד וינדמן.