הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 131, 2005-07-12 13:00

רן כהן: גבירותיי ורבותי, שלום לכם, אני מתכבד לפתוח את המפגש הזה של הוועדה לזכויות הילד, עם ראשי הוועדות לקידום מעמד הילד בישובים השונים בארץ.

רן כהן: אנחנו נייעד את הישיבה הזאת בעיקרו של דבר לשני תכנים, האחד, אנחנו מאוד רוצים להגיע למצב שבו יהיה לכם ברור ככל שאפשר מהם התפקידים המצופים מהוועדות שבראשם אתם עומדים בישובים שלכם ולסייע ככל האפשר בהבהרה הזאת, בעצה, ברעיונות, זה בעצם התפקיד הראשון.

רן כהן: התפקיד השני, אני מאוד רוצה לקיים את האינטראקציה, את הקשר בין הוועדה לזכויות הילד שאותה אני מוביל בכנסת לבניכם.

רן כהן: כל דבר שיכול להועיל לעבודה שלכם, אם בחקיקה, אם בהעלאת נושאים בכנסת, אני מאוד רוצה לקדם את זה.

רן כהן: אתם קיבלתם אני מקווה את קובץ הדפים הללו שבעצם בא לעזור לכם לדעת במה מדובר.

רן כהן: והדבר השני, תהיה פה מצגת שאותה יציגו המועצה לשלום הילד בראשו של דוקטור קדמן, כדי שתוכלו לדעת מהם הדברים שמצטברים ונחשבים במועצה לשלום הילד כתפקידים שצריך להתעדכן אותם בישובים שאתם נמצאים בהם.

רן כהן: הייתי רוצה מאוד שנתחיל את זה כאשר כל אחד מכם יציג את שמו ואת הישוב שממנו הוא בא ולא להאריך, אלא לאחר מכן מיד ניגש לעבודה כי לאחר מיכן אני מאוד מבקש את ההשתתפות הפעילה שלכם לאחר שאנחנו נציג את הדברים שביכולתנו להציג לכם.

רן כהן: אני מודה לכם שבאתם, בואו בבקשה נתחיל.

רן כהן: יצא לי ללוות רק שתי ועדות בארץ בסוגיה הזאת, יום של ביקור במסגרת הזמנה של הוועדה בתל אביב, שם עומדת יעל דין, שהיא גם סגנית ראש העיר והוועדה בבת ים שבראשה עומדת ריקי נאור, שפתחה את הישיבה הראשונה שלה בהשתתפותי.

רן כהן: אנחנו מוצאים את עצמנו במצב שבו במידה רבה מאוד בחלק מהרשויות המקומיות לא ברור מהם התפקידים של הוועדה העירונית.

רן כהן: והוועדות הללו הוקמו מכוח חוק.

רן כהן: עכשיו, אני רוצה רגע לבשר לכם שמצאנו לצערי שברבים מהישובים הוועדה לא הוקמה למרות החוק.

רן כהן: ואחת הכוונות הראשונות וכבר התחלתי בהם, זה לדאוג לכך שבכל ישוב שבו לא הוקמה ועדה, היא תקום כדי ליישם את החוק ובעיקר כדי לשרת את הילדים באותו הישוב.

רן כהן: אני רואה לנגד עיניי, בעיקרו של דבר שני תפקידים חשובים של הוועדות שלכם.

רן כהן: התפקיד הראשון זה לראות ולשמוע ולהרגיש כל מה שקורה עם הילדים בישוב ולתת לו ביטוי בעבודה של מועצת העיר והעירייה ברשות המקומית.

רן כהן: זה בעיניי העניין המהותי והחשוב ביותר, עיריות עם ממש סנסור רגיש, יודע, שומע, קולט כל מה שקורה, ואם קורה מהלך רע לנסות ולבלום אותו באיבו ולא לתת לו להימשך ולפגוע בילדים אחרים.

רן כהן: אם קורה מהלך טוב, לנסות להציל אותו, להרים אותו על נס ולהפוך אותו לנחלת כל הילדים בישוב.

רן כהן: זה בעיניי המהלך החשוב הראשון.

רן כהן: המהלך השני זה לנסות ולראות את כל הפעולות של העירייה ושל הרשות המקומית, בעיקר בתחומים של החינוך והרווחה, איך הם נוגעים לילדים ולנסות למצוא את החיבור בניהם לטובת הילדים.

רן כהן: הדבר הזה כבר נעשה למשל בעירית תל אביב ואני הייתי נוכח בו.

רן כהן: גם ראש אגף החינוך וגם ראש אגף הרווחה שותפים בעבודה של הוועדה הזאת והם אלה שמחברים את התחומים שלהם לטובת ילדי העיר.

רן כהן: זה צריך להיות גם בישובים שלכם כדי שתוכלו באמת להעצים את הפעולה של העירייה לטובת הילדים.

רן כהן: כאן כמובן באה גם היוזמה שלכם, כלומר, לראות מה הם הדברים שאתם יכולים ליזום כדי לשפר את היכולת של הילדים בישובים שלכם, לקבל שירותים יותר טובים.

רן כהן: אלה בעיקרו של דבר שני התפקידים העיקריים שהיו מעל נגד עיניי כמי שצריכים להוביל את זה בישובים שלכם.

רן כהן: נדמה לי שזה לכשעצמו מספיק עבודה וצריך לנסות ולהגבר על האגו של האגפים הגדולים האלה, זה שני אגפים מאוד גדולים בכל עירייה, גם אגף החינוך וגם אגף הרווחה וצריך לנסות ולעשות את החיבור הזה ולכן אין ברירה אלא לתפוס ראש גדול.

רן כהן: ועם הראש הגדול הזה לנסות ולגייס את ראש העיר, את ראש הישוב, את ראש הרשות המקומית כדי שהוא עצמו יהיה אינטרסנט לשרת את ילדי העיר.

רן כהן: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו הילדים מלידה ועד גיל 18 מקבלים בעיר את השירותים הטובים ביותר כדי שיוכלו לקיים באמת חיים טובים יותר לעצמם בילדותם ולאחר מכן בבגרותם ויהיו אזרחים טובים במדינה.

רן כהן: זה מאוד חשוב ולכן כל מה שאפשר לפרט ולהשים על השולחן כדי שיהיה טוב יותר לילדים ולעתידם בישוב, אני מבקש מכם שתעשו את המאמץ המקסימאלי כדי שהדבר הזה יבוא לידי ביטוי בישוב שלכם.

רן כהן: אני רוצה במכוון להפסיק כאן, לא הכנתי נאום ארוך ומדופלם, אלא באמת להגיד לכם בתמצית מהם הדברים שאני רואה אותם, אני קולט אותם בישובים השונים, אני רוצה עוד יותר ללמוד מכם ואני מודה לכם שבאתם ומעביר את רשות הדיבור למועצה לשלום הילד, דוקטור קדמן, בבקשה ולאחר מכן ענת אופיר תעשה את המצגת בהנחיה של דוקטור קדמן, בבקשה.

יצחק קדמן: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה לכל האורחים הנכבדים.

יצחק קדמן: הישיבה הזאת היום היא חשובה ביותר כי היא עשויה אולי להביא לתפנית הראויה שצריכה להתרחש ברשויות המקומיות.

יצחק קדמן: אתה ציינת נכון שלמרות שמדובר בחוק, לא בהמלצה, אלא חוק של הכנסת, עדיין יש רשויות מקומיות רבות ובתוכן גם הרים גדולות שלא הקימו את הוועדה.

יצחק קדמן: למיטב זכרוני, גם למשל בעיר הבירה ירושלים שאנחנו יושבים בה, אין כיום ועדה כזאת ואני חושב שהדבר הזה הוא בלתי אפשרי, הוא לא נותן דוגמה טובה---

רן כהן: אני אגב פניתי לראש העיר בתביעה תקיפה להקים ועדה.

יצחק קדמן: אז הוועדה בירושלים לא קיימת, למרות שבקדנציות הקודמות היא הוקמה אבל בקדנציה הנוכחית היא לא הוקמה ובכל זאת העיר הגדולה בישראל וגם עיר הבירה.

יצחק קדמן: וכמו ירושלים יש לצערי הרב מקומות רבים נוספים שהגיע הזמן שהכנסת שחוקקה את החוק הזה, גם תביא לכך שכל הרשויות המקומיות בישראל, יכבדו את החוק ויקימו ועדות כאלה.

יצחק קדמן: הבעיה השנייה קיימת במקומות שבהם הוקמו ועדות, אבל יש בעיה בוועדות האלה בהרבה מקומות, ועדות לא סטאטוטוריות, אז הם לפעמים מוקמות, וכמוך גם אני הייתי בלא מעט רשויות מקומיות שהביאו אותי לישיבה החגיגית של הקמת הוועדה.

יצחק קדמן: אבל בהרבה מאוד מקרים הישיבה החגיגית הייתה הישיבה הראשונה וגם האחרונה של הוועדה.

יצחק קדמן: כך שמה שצריך לעשות זה לא רק לבדוק את עצם הקמתה של הוועדה אלא גם את המשך פעילותה, מכיוון שעצם זה שמישהו מקים ועדה עדיין לא מבטיח שיהיה מעשה מאחורי הקמת הוועדה.

יצחק קדמן: העניין השלישי הוא באמת התוכן של הוועדות הללו, ובהרבה מאוד רשויות מקומיות מתלבטים מה למעשה צריכה ועדה כזאת לעשות.

יצחק קדמן: וכאן אתה ציינת מספר תפקידים, אני רוצה להוסיף תפקידים נוספים שבעיניי הם יכולים להיות מאוד ייחודיים לעבודה הוועדה.

יצחק קדמן: קודם כל ומעל הכול הוועדה הזאת היא הזדמנות לעשות את הדבר הנכון וביותר מבחינת עבודה מול ילדים ובני נוער, זה עבודה בין תחומית, רב מקצועית שחוצה את הגבולות המקובלים של משרד כזה או אחר או מחלקה כזאת או אחרת.

יצחק קדמן: אתה הזכרת את אגף החינוך ואגף הרווחה, אבל אני רוצה לומר שגם ברשות מקומית יש הרבה מאוד אנשים נוספים שרלוונטיים לילדים.

יצחק קדמן: יש את אגף שיפור פני העיר או כל שם אחר שמדבר על הנושא, יש אגפים פיזיים של בינוי, יש את אגף הכספים, כולם רלוונטיים מאוד לעבודת הוועדות.

יצחק קדמן: נושאי תרבות, יש מקומות שיש אגף קליטה, התכנון הפיזי העירוני, רשות התמרור העירונית, וכולן מאוד רלוונטיות לעבודה עם ילדים.

יצחק קדמן: גם אם נדבר על כך, על כל מה שקשור בתחבורה ותמרור וכל מה שקשור לבטיחות של ילדים שמגיעים לבית הספר, האם יש מקום לאוטובוס לעמוד ולהוריד את הילדים בבטחה, או אין מקום לאוטובוס.

יצחק קדמן: ואנחנו כל פעם לצערי הרב מקבלים תזכורות עצובות מאוד על מקרים של תאונות קשות וגם מקרי מוות של ילדים.

יצחק קדמן: כך שיש הרבה מאוד גורמים בעירייה, כמעט כולם, ללא יוצא מן הכלל שרלוונטיים לעבודה עם ילדים.

יצחק קדמן: ואנחנו מוכרחים למצוא דרך לעבודה המשותפת.

יצחק קדמן: יושבת פה ראש מדור הנוער במשטרה היא בוודאי תספר לכם על העבודה של מה שנקרא פרויקט אס"א ואני לא אקח לה את ההזדמנות לדבר על זה, אני רק מזכיר את זה כדוגמה קלאסית, איך אפשר להשיג הישגים כאשר עובדים בעבודה בין ארגונית עם נציגים של רשויות שונות שמעגנים משאבים, מעגנים מאמץ ועובדים ביחד.

יצחק קדמן: אנחנו, יש לנו נטייה להקים המון גופים שאחר כך לא מדברים אחד עם השני וההזדמנות ברשות המקומית, דווקא ברשות המקומית יותר מכל מקום אחר ודווקא בוועדה הזאת למעמד הילד ולזכויות הילד, היא ההזדמנות להפעיל בעבודה משותפת ארגונים שונים ואנשי מקצוע שונים.

יצחק קדמן: בנושא הזה יש לוועדה בעיניי תפקיד נוסף חשוב שהיום כמעט ולא נעשה, וזה איסוף מידע ונתונים.

יצחק קדמן: בהרבה מאוד מהרשויות המקומיות שאני הגעתי לשם ואמרתי, אפשר לקבל נתונים על כמה ילדים יש בבית ספר, אתה מקבל נתונים.

יצחק קדמן: כמה ילדים נשרו אצלכם מבית ספר?

יצחק קדמן: אתה כבר מתחיל לקבל גמגומים.

יצחק קדמן: שלא לדבר על שאלות נוספות אחרות, על מצב הבריאות של הילדים באותה רשות, על שימוש במתקני תרבות ופנאי.

יצחק קדמן: אתה נתקל בחוסר יכולת להשיב ואני חושב שאחד התפקידים הראשונים במעלה של הוועדות הללו זה לדאוג שיהיה מערך איסוף נתונים על ילדי אותה רשות מקומית.

יצחק קדמן: אני לפעמים תוהה איך אפשר לתכנן מדיניות של עבודה כשהיא מבוזבזת הרבה מאוד פעמים על מיתוסים ולא על עובדות ועל נתונים.

יצחק קדמן: ואני חושב שהוועדות האלה אחד התפקידים העיקריים שלה, לדאוג שלרשות המקומית יהיו נתונים זמינים על הילדים ובני הנוער באותה רשות, זה בסיס לכל תכנון של פעילות ושל מדיניות.

יצחק קדמן: יש עוד תפקיד לוועדה ואני לא שוכח שהוועדים ברשויות המקומיות לא באים להחליף את האגפים שעובדים אם בתחום החינוך, אם בתחום הרווחה, אם בתחומים אחרים.

יצחק קדמן: אבל הוועדות האלה יש להם יכולת לעשות דברים שאולי הם הנשמה היתרה, של איזון פרויקטים מיוחדים שאם נשאיר את זה לכל אגף לעסוק באלף ואחד דברים, הרבה פעמים בכיבוי שרפות, כולנו יודעים מה מצב התקציבים ברשות המקומית, בכל הרשויות המקומיות, גם באלה שנחשבות יותר מבוססות ועיקר המענים היום הם מענים לבעיות דחופות, הם הרבה פעמים כיבוי שרפות.

יצחק קדמן: מישהו מוכרח לתת אפשרות לרשות המקומית גם לנשמה היתרה.

יצחק קדמן: לאיזון פרויקטים חדשניים, לפריצות דרך.

יצחק קדמן: אגב, שוב, בתחומים מגוונים, אחד הדברים הקטנים יותר אולי, אבל אין סיבה שלא נשפר אותם, היא הנגישות למתקנים לילדים.

יצחק קדמן: השבוע קיבלתי מכתב מאימא שמתלוננת שבכל מקום שיש שירותים ציבוריים, ברוב המקרים, המתקנים, כולל הכיור עם הברז והאפשרות לשתות מים, לא מתאימים לילדים.

יצחק קדמן: אז כל האבות והאימהות יכולים רק לשחזר מקרים שבהם הם היו צריכים להרים את הילד עם יד אחת כדי שהוא יגיע לשתות, או לאלתר כל מיני דברים, בין אם זה משטחי החתלה שלא קיימים ובין אם זה אפילו האסלות שלא מתאימות לילד.

יצחק קדמן: אז בבית יש כל מיני פתרונות, אתה לא תסחב מהבית את הפתרונות של המדרגות מפלסטיק כדי שיאפשרו לילד להשתמש בדברים האלה.

יצחק קדמן: אלה דברים קטנים שאפשר לעשות אותם שהם לא יצמחו לוועדות זכויות הילד ברשויות המקומיות, הם לא יצמחו משום מקום.

יצחק קדמן: זה אתגר גדול מאוד גם בדברים הקטנים, לא צריך תכף לשנות את כל שיטת החינוך ברשות המקומית כדי להגיע להישגים.

יצחק קדמן: אני רוצה לסיים בהצעה שאולי במשותף נוכל להרים אותה, גם בוועדה שאתה עומד ברשותה, חבר הכנסת רן כהן, אנחנו מוכנים לתמוך את חלקנו וגם ברשויות המקומיות.

יצחק קדמן: אני הייתי מציע שאנחנו נצא במבצע של מתן הכרה לרשויות המקומיות בישראל, למה שקרוי בעולם הרחב, עיר ידידותית לילדים.

יצחק קדמן: האו"ם מפעיל מערכת שלמה, של ערים ידידותיות לילדים.

יצחק קדמן: יצא לי להיות באו"ם ולהיפגש עם ראש עיריית מנולה וראשי ערים אחרות שנכנסו לעניין הזה בכל הרצינות.

יצחק קדמן: יש שורה של קריטריונים שאתה צריך לעמוד בהם כדי לקבל את התואר עיר ידידותית לילדים, אני מציע שנעתיק את המודל הזה גם לישראל, עד רבה שתהיה תחרות---

חווה בכר: מה הקריטריונים?

יצחק קדמן: יש שורה ארוכה של קריטריונים, למשל אפשר יהיה לגבש קריטריון ראשון במעלה שמי שלא הקים ועדה לזכויות הילד לא יוכל להיכנס לרשימה הזאת, אבל יש גם הרבה מאוד דברים אחרים שקשורים עם מערכת החינוך, שקשורים בהימנעות מהנשרה ממערכת החינוך, שקשורים אפילו באותם דברים פיזיים שמדברים על הטנקים שעומדים לרשותם של הילדים, היום עומדים לרשותם של הילדים גם בשעות אחרי הצהריים והערב.

יצחק קדמן: הכי קל לשלוח שוטרים בחופש הגדול בערב, לתת קנסות לילדים שמפריעים ומדברים בקול רם.

יצחק קדמן: קצת יותר קשה להקים קייטנת לילה לילדים או לפתוח חוף ים לילדים, דברים שנעשו כבר ברשויות מקומיות ואחר כך ראו זה פלא, אותן רשויות מקומיות שפתחו קייטנות לילה לילדים בקיץ הראו שהאלימות העבריינית, מספר התיקים נגד בני נוער, ירד פלאים, ממש מפליא.

חווה בכר: יש הורים לילדים.

יצחק קדמן: יש הורים לילדים, אבל גם ההורים, ילד בחופש הגדול, אנחנו יודעים הוא הולך לישון יותר מאוחר.

יצחק קדמן: אז אני יכול לשלוח אותו למועדונים להידקר או לכלוא אותו בבית שלא יצא, או לתת לו קנס אם הוא יושב בגינה ציבורית ומפריע לשכנים כי הוא מדבר בקול.

יצחק קדמן: ואפשר גם לחשוב אולי במקום לאסור את זה ולאסור את זה, להציע פתרונות חיוביים שיאפשרו לילדים לא להפריע לאחרים ובכל זאת למצוא לעצמם איזה שהיא תעסוקת פנאי שהיא חיובית ביסודה ולא מתחברת לדברים שליליים.

רן כהן: זה דווקא רעיון מצוין ואני כבר אומר לך---

יצחק קדמן: אז אני מציע שאנחנו נאמץ את המודל של עיר ידידותית, זה יהיה תמריץ טוב לרשויות המקומיות להתחרות בניהם ולהציג בעניין הזה דברים שיזכו אותם בתואר הזה והלוואי שמכאן תצא הבשורה בעניין הזה וגם בעניינים אחרים.

רן כהן: אנחנו ביחד נגבש קריטריונים שאפשר יהיה גם למדוד אותם אבל גם להתרשם מהם בכל זאת.

רן כהן: אני מניח שכל רשות מקומית תרצה להיות ידידותית לילדים כי זה גם העתיד שלה לקבל את התושבים שירצו לבוא ולא רק לקשט את הלשכה של ראש העיר, אבל גם את זה ראשי ערים אוהבים.

טובה בן- ארי: אני מתחברת בדיוק למה ששניכם פה אמרתם, במיוחד למה שדוקטור קדמן דיבר, אנחנו יושבים במשרד ושוקדים לעשות משאל עם בקרב כל הילדים לפי ערים ומחוזות דרך אתר האינטרנט של משרד החינוך, כאשר אנחנו בדיוק יושבים לחשוב על איזה קריטריונים ולהפיץ את זה מייד אחרי החגים בכל חוזר מנכ"ל, בכל בתי הספר, שילדים יכנסו לאינטרנט ויסמנו---

רן כהן: אנחנו ניתן לראשי הוועדות להוכיח את עצמם חצי שנה, לא נעשה את זה עכשיו.

טובה בן- ארי: לא, נעשה את זה עכשיו כדי שהם ידעו מה חסר לילדים, כי אם ילד יגיד שבעיר שלו השלטים גבוהים ולא יכולים לקרוא מה כתוב וצריך להוריד את השלטים, אז צריך לפתח איזה שהם רמזורים בצמתים אחרים, כן אז ראש העיר ידע שזה המכוונות של אותם ילדים.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: ענת אופיר מהמועצה לשלום הילד הכינה את המצגת וגם תציג אותה, בבקשה.

ענת אופיר: בקצרה, בגלל שחלק מהדברים נאמרו ואני לא רוצה לגזול מהזמן שמיועד לכם לדבר.

ענת אופיר: כפי שדוקטור קדמן אמר, אנחנו מנסים בשנים האחרונות בעצם להשתמש במומחיות שלנו בתחומים רבים שנוגעים לילדים כדי לסייע למהלך הזה של קידום מעמד הילד ואני יכולה להגיד לכם מהניסיון האישי שלי בעניין שאני באמת מוצאת בשטח, אנשים שהרבה פעמים יש להם רצון מאוד טוב אבל הם מאוד מבולבלים.

ענת אופיר: מבולבלים קודם כל בקשר להגדרת התפקיד שלהם, מבולבלים בהחלט בקשר למטרות שהם היו רוצים לעשות לפניהם, והם מבולבלים בקשר לציפיות שלהם מעצמם ושל אחרים מהם.

ענת אופיר: המחוקק קבע את ההרכב של הוועדה ואת המטרות שלה באופן כללי מאוד אבל את המעמד של הוועדה ואת היעדים והמשימות שלה הוא השאיר לכם ולכן המשימה היא דיי קשה ואנחנו ניסינו לעשות פה איזה שהיא רשימה שאולי תסייע לכם בתור איזה שהיא התחלה ואנחנו גוף שישמח להיות מעורב גם אחר כך כדי לעזור לרשויות לפעול בנושא.

ענת אופיר: אז אנחנו מדברים על יעדים ותחומי פעולה, הדבר הראשון שדיברו על כבר זה קידום שיתוף הפעולה, לקדם ולעגן את כל המשאבים שיש בעיר כדי שיעסקו ביחד בנושאים שקשורים לילדים ונוער.

ענת אופיר: לתכנן לתווך ארוך, דוקטור קדמן אמר את זה, המטרה היא לא לבוא ולעשות פרויקט שירשים מישהו ומחר בבוקר לא יהיה קיים.

ענת אופיר: ואני מסכימה עם מה שנאמר פה על עיר ידידותית לילדים, יש כבר לפחות עיר אחת בישראל שקוראת לעצמה עיר ידידותית לילדים, שזאת העיר חולון שאני מאוד מעריכה חלק גדול מהדברים שקורים בה, אבל מאנשים שונים שחיים בעיר אני בעצם שומעת שאנחנו מדברים על קריטריונים מסוימים שהיינו מכניסים היום, אז לא בטוח שבכול גם מי שקורא לעצמו ידידותי לילדים היה עומד היום.

ענת אופיר: אז יש פה בהחלט עניין של קריטריונים שצריך להכניס כדי שאתה תעמוד בציפיות שלך ושל בני עירך בתכנון לטווח ארוך.

ענת אופיר: אני לא ארחיב פה כי דוקטור קדמן דיבר על הצורך לאסוף נתונים באופן שיטתי, אני רק אזכיר, אתם בטח כולכם מכירים את השנתון הסטטיסטי שהמועצה מוציאה כל שנה על ילדים בישראל.

ענת אופיר: אני מראה אדוני את זה בגלל שדברים מהסוג הזה הוא יוזמה שיכולה בהחלט לצאת לפועל ברמה המקומית ואנחנו היינו שותפים כבר בעבר בסיוע לעיריות להוציא דבר מהסוג הזה.

ענת אופיר: בשנתון הסטטיסטי יש גם מידע ברמה העירונית, אבל אם אתם רוצים לפלח את זה ליותר תחומים ולמספרים יותר ספציפיים וחשובים לכם, אתם צריכים להשקיע באמת עשייה יותר משמעותית ברמה המקומית.

ענת אופיר: ושוב אני אומר, מאמצים כאלה כבר נעשו בארץ ובוודאי שיש על זה ידע במדינות אחרות ולכן מי שיהיה מעוניין לקדם דבר כזה, אנחנו נשמח לסייע לו.

ענת אופיר: אני חושבת שמי שיושב בכנסת לפחות יודע, זה אנשי המקצוע שמייצגים את המשרדים, יודע, שכל דיון מקצועי כמעט שיש היום בנושא מדיניות שנוגעת לשלום הילד ורווחתו וזכויותיו בישראל, נשען הרבה מאוד על המספרים שיש פה, זה לא מספרים שאנחנו המצאנו, אנחנו את רוב המידע אוספים מכם, אנשי המקצוע.

ענת אופיר: ולכן יש לזה ערך בלתי ישוער בכל דיון מקצועי שאתם רוצים לקדם בו עשייה, משום שמספרים הם כוח, ידע הוא כוח.

ענת אופיר: אתם רוצים לבוא לראש העיר ולהגיד שזה כיוון שצריך לקדם אותו, יש לכם מספרים לכן אני חושבת שזה דבר מאוד משמעותי.

ענת אופיר: אנחנו מדברים פה ולא בכדי יושבים פה גם בני נוער, אנחנו צריכים לדבר בוועדות לקידום מעמד הילד על האופן שבו אנחנו רוצים לשתף ילדים בעבודת הרשות המקומית ולאפשר להם לקבל החלטות.

ענת אופיר: אבל אם אנחנו אומרים שילדים היום מסתובבים יותר ומזיקים יותר, ועושים רעש יותר, אני לא רוצה עכשיו להתחיל להיכנס לכל ההשלכות של גל התקשורת האחרון שמתייחס לרמת האלימות של ילדים.

ענת אופיר: באותו היבט שדוקטור קדמן דיבר עליו שצריך ליצר עבורם חלופות שיאפשרו להם לעשות דברים חיוביים, ברגע שילדים ובני נוער יהיו חלק מקבלת ההחלטות העירונית, יהיה להם יותר אחריות על פרויקטים שקורים בעיר, רצון להשתתף בהם והם מארגנים את החברים שלהם לקחת בזה חלק.

ענת אופיר: ולכן אני רואה בזה לא רק שנסמן וי שהזמנו בני נוער לשבת בוועדה, כי זה הרי כתוב גם בתיקון עצמו בחוק.

ענת אופיר: יש לזה משמעות אמיתית בחיי היום יום של ילדים ולא רק לשמוע אותם ולהגיד שמענו, זה באמת לתת להם לקחת חלק כי תאמינו או לא, בטח אתם בתור הורים יודעים, שיש לנו מה ללמוד מהם לא רק מה הם צריכים כדי שהחיים שלהם בעיר יהיו טובים יותר, אלא יש להם יכולת לעשות דברים שלנו כמבוגרים אין יכולת ולכן אני חושבת שזה תהליך מאוד חשוב שצריך לעבור.

ענת אופיר: כמובן שהוועדה הזאת כפי שנאמר בתור מי שתהפוך את עצמה למומחית בנושא ילדים, יכולה לייעץ, צריכה לייעץ לראש הרשות בכל מה שקשור לילדים ונוער ואם היא תהיה אקטיבית ראש העיר יראה בה גם גוף כזה.

ענת אופיר: עוד כמה דברים קצרים, הוועדה הזאת בתור מי שמתמחה בתחום של ילדים בראיה כוללת יכולה לבחון את החקיקה והתקינה העירונית וההשלכות שלה על ילדים ונוער ולהמליץ לראש העיר היכן דרושים שינויים כאשר אנחנו מדברים כמובן על משהו בין תחומי שיש לו ראיה רחבה יותר.

ענת אופיר: היא יכולה לבחון את השירותים ואת המספיקות שלהם ושוב להמליץ מה צריך להשתנות ופה גם לילדים יש חלק מאוד חשוב לדעתי.

ענת אופיר: דוקטור קדמן דיבר על בחינת הנגישות והבטיחות של מתקנים ושירותים והוועדה הזו יש לה מקום מאוד משמעותי באיזון של מפגשים, ימי עיון, סדנאות, כנסים לכל אנשי המקצוע בישוב שזה דבר לא מאוד רגיל.

ענת אופיר: משרד החינוך יוזם את הכנסים שלו, ומשרד הבריאות יוזם את הכנסים שלו ואנחנו יודים מפרויקטים שאנחנו מעבירים בשטח שהיכולת באמת לקיים שיח מקצועי על בסיס יום יומי עם מנהלת מדור גנים ועם העובדת הסוציאלית או פקידת הסעד בלשכת הרווחה זה לא תהליך ברור מאליו, זה לא דבר שקורה באופן יום יומי ואני חושבת שאלה הזדמנויות גם להעביר ידע וגם להפגיש את כל הגורמים בין אם הם אנשי מקצוע בין אם הם מתנדבים, הורים, ילדים, בני נוער בסוגיות שונות שאתם בישוב שלכם, בעיר שלכם חושבים שהם חשובות.

ענת אופיר: עכשיו יש שם עוד נתונים שונים על ילדים ובני נוער אבל אני חושבת שאנחנו נדלג על זה, אלא אם אתה רוצה להמשיך לדבר על זה.

ענת אופיר: הבאתי כאן פשוט שקפים שמראים---

רן כהן: זה לקוח מתוך השנתון.

ענת אופיר: יש לנו פשוט כמות מאוד גדולה של נתונים שיכולים לעניין אתכם על עוני, על אלימות, נתונים דמוגראפיים שונים.

ענת אופיר: מה שאני רק רציתי להראות, זה יש כאן איזה שהוא רשימה של ערים שאנחנו לקחנו ואנחנו מדברים פה על אחוז הילדים מתחת לקו העוני ואני ככה רק, בדרך כלל שאנחנו מדברים על מספר הילדים החיים מתחת לקו העוני בשנים האחרונות אנחנו לא מאוד מפלחים את זה לישובים, מדברים הרבה על ירושלים ומדברים הרבה על בני ברק בדרך כלל בגלל שהם באמת מאוד בעייתיים.

ענת אופיר: אבל סתם, תיקחו כמה ערים אחרות, אפילו עיר כמו תל אביב יפו שבה אנחנו מדברים על 16.5% של ילדים שחיים מתחת לקו העוני וזה רק היבט אחד שבו אנחנו צריכים אולי לגעת, בגלל שכשאנחנו מדברים על עוני, כמו שאנחנו מדברים על בריאות וכמו שאנחנו מדברים על רווחה, אנחנו מדברים על סוגיות שחינוך או רווחה לא יכולים לטפל בהם לבד, זה משהו שחייב להיות עם ראיה מערכתית.

רן כהן: אני מאוד מודה לענת כפיר, אני רוצה דבר אחד כן להדגיש אותו מהדברים שנאמרו במצגת של ענת.

רן כהן: רבותי, עניין של שיתוף ילדים בוועדה ובעבודת הוועדה והמפגשים התדירים איתם והעלאת הדברים שעולים מהם אל הרמה העירונית, כולל מועצת העיר וראש העיר היא בעלת חשיבות עצומה לסיכויי ההצלחה שלכם בעבודה שלכם.

רן כהן: הייתי בשלב הזה לבקש מסגן ניצב סוזי בן ברוך שהיא ראש מדור הנוער במשטרת ישראל להציג איך הדבר הזה נראה מנקודת הראות שלך, מה באמת צריכות הוועדות לעשות כדי להועיל לילדים בכל הישובים שלהם?

סוזי בן- ברוך: צהריים טובים, קודם כל ברשותך אני אתחיל מהדרך שבה הגענו לאס"א כפי שאמר דוקטור קדמן.

סוזי בן- ברוך: משנת 98' התבקשנו על ידי המפכ"ל דאז לבדוק מה עושים קציני הנוער בעירייה.

סוזי בן- ברוך: עשינו מחקר פנימי והגענו למסקנה שקצין הנוער מבלה 75% מזמנו עם 22 גורמים ברמת הרשות המקומית בנושא ילדים ונוער.

סוזי בן- ברוך: זאת אומרת, הזמן שנשאר לו לטפל בעבריינים הוא בקושי 25%.

סוזי בן- ברוך: יצאנו לעבודה משותפת עם אנשי השטח שלהם והגענו למסקנה שאנחנו צריכים לעשות משהו כדי שכל הגורמים האלה יעבדו יחד, שיהיו מאוחדים ואז גם יהיה יותר קל לנו לטפל במה שאנחנו אמורים לטפל על פי חוק.

סוזי בן- ברוך: עשינו תחרות בין קציני הנוער המחוזיים וביקשנו מודל עבודה משותף מכל הגורמים שעוסקים בילדים ונוער ברמת הרשות המקומית.

סוזי בן- ברוך: קיבלנו שמונה מודלים מאוד יפים, בחרנו במודל של המחוז הדרומי.

סוזי בן- ברוך: לא בכדי, לא יושבים כאן מהמחוז הדרומי ולא בכדי, זה המחוז הראשון שהלכה למעשה טיפל בחוק הזה, במיוחד נתיבות, שדרות, באר- שבע, ארד הייתה העיר הראשונה, אפילו בארנונה ראש העיר דאז דרש מאנשים להוסיף 2% לארנונה למען זכויות ילדים ונוער וזה היה דבר חדשני בשנת 98'-99'.

סוזי בן- ברוך: ואז ישבנו וכתבנו תוכנית עבודה מסודרת על סמך המודל המשולב של המחוז הדרומי, זה הבסיס.

סוזי בן- ברוך: את המודל הצגנו אז לוועדה לזכויות הילד, יחד עם דני נווה הם החליטו להעביר את זה כוועדה סטטוטורית, עכשיו כל הרעיון, החוק באמת נראה, כל הגורמים שמייחלים לו ומה.

סוזי בן- ברוך: כתבנו מודל עבודה לראשי רשויות מקומיות, מאוד פשוט, לא צריך הרבה להפעיל מעבר לחשיבה משותפת של כל הגורמים ביחד.

סוזי בן- ברוך: העברנו אותו למנכ"ל השלטון המקומי שקיים שלושה ימי עיון מרוכזים בנושא הזה, כשאנשי המחוז הדרומי באו והציגו את המודל וכל ראש רשות שהגיע ליום הזה בעצם לקח מודל חזרה איתו לרשות המקומית.

רן כהן: מי מכם יצא לו להשתתף ביום עיון כזה?

סוזי בן- ברוך: יום העיון היה בשנת 2000, שלושה ימי עיון.

סוזי בן- ברוך: החקיקה עברה באפריל 2000 בלילה אם מישהו זוכר.

סוזי בן- ברוך: מה שעשינו באמצעות מפקדי התחנות במשטרה שלא היו מחוברים לראשי רשויות מקומיות, ביקשנו לדרוש מראשי רשויות להקים ועדת היגוי ישובית בנושא של ילדים ונוער שאנחנו העלנו את הנושא של נוער נושר ולא עבריין.

סוזי בן- ברוך: הרציונל של המודל הוא להקים ועדת היגוי ישובית שתתאים לעבודה בשטח שלא תמיד רווחה מדבר עם חינוך ולא תמיד חינוך מדבר עם עצמו וגם בתוך הרווחה וכל מיני עמותות וכל מיני גורמים, לא צריך להיכנס לזה.

סוזי בן- ברוך: כשטובת הילד עומדת לנגד עניי כולם וזה המוטו וראש הרשות המקומית מוביל את המהלך וזה עיקר החוק, שהוא מוביל את המהלך, הוא דורש, יושב עם כולם בישיבה אחת גדולה ואחרי זה הוא דורש, אחרי חודש וחצי לתת לו מיפוי של מצב הנוער והילדים ברמת הישוב, בנושא הזכויות, בנושא החוק, נוער נושר, נוער עולה, מגזרים, בעיות שיש בישוב.

סוזי בן- ברוך: כאשר הוא ממנה ארבעה או חמישה תתי ועדות.

סוזי בן- ברוך: תת ועדה בנושא זכויות הילד, תת ועדה בנושא נוער וסמים, נוער ואלימות, איכות הסביבה או התנדבות של בני נוער, צריך ללכת גם לכיוון של נתינה של בני נוער.

סוזי בן- ברוך: הוא נותן חודש וחצי לכל ראש תת ועדה וכאן הוא נותן במה בעצם גם לראש אגף החינוך וגם לרווחה וכל אלה, כל האינטריגות כאן בעצם מתאזנות מאיזה שהוא מקום כי לכל אחד יש תפקיד.

סוזי בן- ברוך: אחרי חודש וחצי של מיפוי כאשר המשטרה מסייעת במיפוי שיש לה, אנשי הרווחה מסייעים במיפוי שלהם, בסופו של דבר, נניח ראש הוועדה לנושא נוער וסמים מקבל מהמשטה נתונים, מקבל מפקיד הסעד נתונים, הוא בא עם רשימה של בני נוער סודית לחלוטין שכל אנשי הוועדה חותמים על חיסיון בהתאם לחוקי הנוער.

סוזי בן- ברוך: הנה יש לנו בישוב כרגע 25 בני נוער ברמת סמים כזו או אחרת, יש נוער מנותק שעל סף התדרדרות לסמים, מה עושים איתם?

סוזי בן- ברוך: הם צריכים לבוא עם תמונת מצב, מה ההצעות כדי לגשר על הפער הקיים וכמה כסף זה עולה.

סוזי בן- ברוך: חודש וחצי בישיבה כזאת שמגיעים רק ראשי תתי הצוותים, חמישה או שישה אנשים, כל אחד מציג את זה לראש הרשות המקומית, הוא צריך להחליט איפה הוא שם את מרכז הכובד של התקציב שיש לו.

סוזי בן- ברוך: אחד הדברים היפים בוועדה הזאת זה שאפשר לפנות לאנשי עסקים ברמת הישוב במגזר העסקי שיתרמו לעניין הזה.

סוזי בן- ברוך: הדרך הזאת מכניסה את כל הקהילה לעשייה כאשר הנשיא של מועצת התלמידים נמצא כל תת ועדה.

סוזי בן- ברוך: אותו דבר לגבי נציג ועד ההורים.

סוזי בן- ברוך: הדבר הזה עובד יפה מאוד ב-400 רשויות מקומיות, אנחנו ראינו שאלימות, סמים ואלכוהול כפרמטרים הבעייתיים האמיתיים של בני נוער היום וגם הנוער שלא מוכר למשטרה, הנושא של אלכוהול מאוד דומיננטי בקרב הנוער והצעירים בצורה שצריך לראות על מה אנחנו מדברים בכלל, הם לא מוכרים למשטרה, אלא אם כן הם קורבנות או פוגעים בנושא אלימות, אחרת אנחנו לא יודעים עליהם בכלל.

סוזי בן- ברוך: לרוב גם ההורים לא יודעים עד שאנחנו מרימים אותם מהרצפה ומביאים אותם הביתה, ואז ההורה רואה שיש לו ילד שיכור בבית והוא תלמיד מצטיין ומה קרה פה פתאום.

סוזי בן- ברוך: העניין הוא שהמודל הזה אחרי שהרחבנו אותו, יש כמה פרויקטים שנלווים, כל מיני סוגים של אוכלוסייה.

סוזי בן- ברוך: למשל נוער עולה בסיכון שמשרד הקליטה מביא אותו היום.

סוזי בן- ברוך: יש ירידה דרסטית ברמת פשיעת הנוער העולה.

סוזי בן- ברוך: מה שקורה היום, פרויקט אס"א תופס תאוצה, מנכ"לית משרד החינוך הרימה גם כן את הכפפה, והיא אפילו נותנת מאה אלף שקלים לראש רשות מקומית שיכנס למודל הזה.

סוזי בן- ברוך: המודלים מתחרים על פי מיפוי פנימי שעשינו שמוזנים בנתונים שלנו.

סוזי בן- ברוך: אנחנו נכנסים לישובים האלה שאנחנו מפנים שוטרים קהילתיים, מצילה מהמשרד לביטחון פנים מקצה תקציב ונכנסת עם נציג מהרשות למלחמה בסמים.

סוזי בן- ברוך: בעצם יש גם גופים שנותנים גם תקציבים לעניין הזה.

סוזי בן- ברוך: אני עומדת בראש ועדת אס"א בין מערכתית שמונה 22 גורמים אתה מוזמן לבוא לוועדה הבאה, 27 אנשים, 22 גומרים פעילים כולל עמותות מובילות לעניין הזה והיתרון שלנו כשאנחנו בוחרים ישוב מסוים כל הגורמים בודקים איך הם נכנסים לישוב הזה.

סוזי בן- ברוך: הישוב האחרון שנכנס, הדומיננטי היה אריאל, לא היה בטוח שנכנסים לאריאל או לא, נכנסו לאריאל אפשר לדבר עם ראש הראשות ולראות מה קורה.

סוזי בן- ברוך: במקביל ישובים שלא מקבלים תקציב, אנחנו משתדלים לדחוק כמה שאפשר להקים את הוועדה הזאת.

סוזי בן- ברוך: כמובן בזווית ראיה שלנו, כי אנחנו יודעים בוודאות שכשכל הגומרים יושבים ביחד, ואנחנו יוצאים מתוך הנחה שכשטובת הילד לנגד עיננו כולם ישבו ביחד.

סוזי בן- ברוך: 42 ישובים שמלמדים אותם איך לשבת ביחד, איך לגשר על החרדות והפערים ואלה הישובים שבהם קשה להם מאוד לשבת ביחד.

סוזי בן- ברוך: אנחנו נמצאים היום במצב שעשינו עבודה בכל הארץ, יש קרוב לשמונים ישובים שיש להם ועדת היגוי ישובית בנושא ילדים ונוער, מנכ"ל השלטון המקומי גם כן מוביל את המהלך הזה ודורש הקמה של הוועדה, מה קורה בתכנים שלה אין לנו שליטה כי לא לקחנו את זה על עצמנו.

סוזי בן- ברוך: מי שמוביל הוא היום זה 34 ישובים זה משרד החינוך עם התקציב, אתמול הודיעה מנכ"לית משרד החינוך שהיא הוסיפה עוד 32 ישובים לפרויקט הזה, אנחנו כמובן בשמחה נרתם ונעזור אחד לשני.

סוזי בן- ברוך: אנחנו עושים את זה מול ראש הרשות המקומית, בלי תקציב אלא עם הצעה ועם מודל עבודה.

רן כהן: תודה רבה לסוזי בן- ברוך.

רן כהן: אנחנו רוצים לעבור, לפני שאנחנו נותנים לשאר המשרדים, אלא אם כן מוטי אתה רוצה עכשיו?

רן כהן: מה שאני רוצה עכשיו זה שראשי הוועדות שנמצאים איתנו כאן ינסו להעלות גם ניסיונם מה באמת ניתן לעשות, אם ניתן לעמוד באתגרים האלה, מה הניסיון שלכם בעניין וגם מה השאלות שרוצים להעלות כלפינו בכנסת או כלפי משרדי הממשלה השונים שנמצאים כאן, מה הסוגיות שאתם מתקשים בהם.

רן כהן: אז בבקשה קודם מוטי וינטר ממשרד הרווחה.

מוטי וינטר: אנחנו הקימונו ועדות מסוג זה במהלך החמש שנים האחרונות במסגרת תוכנית שאנחנו קוראים לה קדימה ובין השאר כל הדברים שהבחורה דיברה קודם, אנחנו הגענו למסקנה שלא דיי בהתערבויות הטיפוליות שאנחנו עושים עם ילדים.

מוטי וינטר: בזמנה של אורה נמיר בעקבות משברים שהיו באשקלון ומאוד מפורסמים בבאר שבע, אנחנו החלטנו לטפל גם ולתת הדגשה גם להיבט הקהילתי ואחד הדברים היה הניסיון להקים ועדה כזאת ואנחנו מפעילים ועדות כאלה.

מוטי וינטר: אבל אני פה רוצה לומר משהו, כל הדבר הזה, זה לא להקים ועדה, אנחנו מדברים פה על תהליכים קהילתיים מאוד מסובכים, זה לא עוד דבר בצ'יק צ'אק שאתה יכול לעשות, לפעמים לוקח שנה עד שוועדה מתחילה לעבוד, הוועדה זה רק הביטוי, העניין הוא איך מפעילים את כל המערכת---

רן כהן: זה הנושא העיקרי מוטי שאנחנו מדברים בו מתחילת הפגישה.

מוטי וינטר: אחד הדברים שאני מוצא את עצמי בזמן האחרון מאוד מודאג ומוטרד ולכן אני שמח שזה מתקיים פה שבעצם כל אחד מקים לו ועדה.

מוטי וינטר: זאת אומרת יש לך היום ועדת שמידט מדברת על זה פרויקט יניב רצה להקים ועדה, בוודאי אס"א, שזה מבורך, אבל אני אומר מה שקורה שיש כל מיני גופים שכל פעם רוצים להקים את הוועדה שלהם ובעצם אין כל כך התייחסות ליוזמה המבורכת הזאת של הכנסת, ועדה למעמד הילד.

מוטי וינטר: מה עוד שהחוק פה מתייחס רק לערים הגדולות והוא מצמצם את כל העניין.

מוטי וינטר: אני חושב שאחד הדברים החשובים שהוועדה הזאת צריכה ליזום, להחיל את החוק בכל מדינת ישראל לגבי כל הרשויות---

רן כהן: זה משהו שאנחנו נעשה.

מוטי וינטר: ועם כל היוזמות שכרגע קרבות ובאות של ועדת שמידט, דברת וכל הדברים האלה, לפי דעתי זה יהיה חשוב שתהיה ועדה אחת שתהיה מוכרת, שתדבר עם הוועדה לזכויות הילד וכיוצא בזה.

מוטי וינטר: אנחנו מבחינתנו מוכנים להעמיד את התשתית הגדולה שהנחנו כי זה לא רק ועדה, זה אנשי מקצוע שלנו ויועצים ומומחים שמלווים את כל המהלך הקהילתי הזה שהוא משותף לכמה שירותים במשרד שלנו, גם לילד ונוער, גם לעבודה קהילתית וגם לשירות לרווחת הפרט במשפחה.

מוטי וינטר: לכן אני מברך על זה ואני מציע את עזרתנו לך כיושב ראש הוועדה ולוועדה ונשמח מאוד אם תיזום איזה שהיא הרחבת חקיקה שיהיה לכל הרשויות זה יסייע לכל העניין.

רן כהן: אני מאוד מודה למוטי וינטר, אני רוצה גם אולי שתתייחסו גם לסוגיה הזאת שעלתה בתוך הדברים של סוזי בן ברוך לגבי האם אתם מרגישים צורך שנקיים שוב איזה שהוא מפגש של מספר ימים כדי לדבר כל הנושאים הלו כפי שזה נעשה בהכשרה לשנת 2000.

רן כהן: בבקשה, תוכלי להתחיל.

חווה בכר: אני ממלאת מקום ראש העיר בנצרת עילית, יושבת ראש הוועדה ואחראית בנושא חינוך, תרבות וקהילה בישוב.

חווה בכר: אני רוצה ככה לציין בעקבות הדברים של סוזי, יש לנו איזה שהיא בעיה מסוימת שאנחנו עוסקים יותר בנושא של טיפול מאשר במניעה, אנחנו כל הזמן עסוקים בחלק הטיפולי ואנחנו לא נותנים מספיק דעת בנושא המניעה.

חווה בכר: אז נכון שאחרי זה מתחילים לבדוק נתונים ולראות אבל הייתי רוצה שנתחיל לחשוב גם בחלק המניעתי, כלומר איך אפשר לעסוק בנושא ולא להגיע לבני הנוער שצריכים לעסוק בטיפול עצמו ואיך אפשר להתחיל לעסוק בגיל שלושה חודשים, למשפחות, בגיל שלוש, בגיל חמש, בנושא המניעה---

רן כהן: את מדברת על מניעה בנושא אלימות?

חווה בכר: לאו דווקא, אני מדברת בכלל, בכל הנושאים שדיברה עליהם סוזי, אני מדברת על מניעה בכלל.

חווה בכר: אני רוצה גם להגיד דבר נוסף, אני חושבת, נכון שהנתונים מראים על עשרים אחוזים ילדים שנמצאים בסיכון, אבל הייתי רוצה שנתייחס לכך שכל הילדים כך אני מתייחסת לזה, שנמצאים בסיכון מסויים, גם הילד שלי שהוא עוזב את הבית יכול להיות שהוא נמצא בסיכון.

חווה בכר: אז הייתי רוצה שההתייחסות תהיה כזאת שכל ילד שעוזב את הבית, אפילו אם הוא נמצא בתוך הבית הוא נמצא בסיכון כזה או אחר על הסקאלה, כל אחד נמצא בסיכון מסוים וכל אחד עלול להגיע למצב זה או אחר במצב הסיכון ושהוא נמצא בו.

חווה בכר: ואם נתייחס כך לדברים אני חושבת---

רן כהן: אגב, מבחינתנו בוועדה בכנסת זאת הנחת העבודה הראשית,

רן כהן: אנחנו מניחים שילד נמצא בסיכון כמעט בכל מקום שבו הוא נמצא, גם בביתו הפרטי.

חווה בכר: אם זאת היא ההנחה, כך תתבצע גם העבודה, והעבודה ברשויות בהתייחסות, אז כך תתבצע המניעה וכך יתבצע הטיפול וכך אנחנו נמצא את עצמנו בעצם עובדים עד אחרון הילדים.

חווה בכר: נכון שהביטוי עד אחרון הילדים הוא ביטוי שאי אפשר להגיע אליו, אבל החשיבה צריכה להיות הרחבה ביותר בעד אחרון הילדים.

חווה בכר: וכך אני חושבת שצריכה להיות ההתייחסות וכך הייתי רוצה לראות, אם אנחנו נהיה שותפים והייתי רוצה שנהייה שותפים בחשיבה שזאת תהיה הבניה וזאת תהיה החשיבה של העבודה.

חווה בכר: ופה הייתי מבקשת את העזרה, דיברתם על נושא של איסוף נתונים ומידע, אני חושבת, אני יכול להיות שיש פה ישובים אחרים שיוכלו לעזור לי, אנחנו לוקים בישוב ביכולת לאסוף מידע וליצור מאגר מידע שהוא מאגר מידע ישובי שאני לא מדברת רק ילדים בנושא של סיכון אלא שאני מדברת על ילדים שאני רוצה לדעת עד אחרון הילדים היכן הילדים האלה מבלים ביום יום מבחינת הגילאים שלהם, מבחינת הזמן הפנוי שלהם, באיזה חוגים הם משתתפים.

חווה בכר: כי אני יודעת שאם אני אבנה מאגר מידע כזה, תוכנית העבודה שלי תהיה תלויה במאגר המידע והיא תהיה העבודה הנכונה ביותר.

חווה בכר: ולמה אני אומרת את זה, היום אני יושבת ובונה בישוב תוכנית שנקראת תכלית, תוכנית כוללת לילדים ונוער בנצרת עילית, ראשי תיבות.

חווה בכר: כשמדובר באמת על מתן מענה לכלל הילדים מכל הגורמים, אנחנו יושבים עם כל גורמים, אפילו רחב יותר ממה שנאמר פה, כולל הורים וכולל ילדים בתוך הוועדה הזאת, אבל אנחנו מחפשים כיצד לאסוף את המידע וכיצד אחרי זה ליצור את המיפוי הנכון.

חווה בכר: פנינו לכמה מקומות, יש קושי בלמצוא מאגר המידע או מישהו שמתכנן מאגר מידע, שנכון שהוא עלול להיות מסוכן ושמעתי דעות לכאן ולכאן אבל עדיין אני בישוב שלי זקוקה למאגר מידע שאני אוכל מתוכו למפות ומתוכו לבנות תוכנית שתהיה תוכנית עם תקציב.

חווה בכר: כלי העבודה שלנו חייב להיות מאגר מידע תואם את הישוב שלי, אבל הוא יכול להיות פר הנושאים שהם עולים בכל נושאים.

חווה בכר: אבל יכול להיות שוב שבישיבה משותפת, ברעיון משותף, יהיה אפשר לבדוק כלי כזה ואפילו לפנות ולהציע לגורמים מסוימים לבנות כזה כלי.

רן כהן: חווה, תודה רבה, זה היה מנצרת עילית, בבקשה, כן אדוני.

יצחק מרציאנו: אני סגן ראש עיריית באר שבע, יושב ראש הוועדה.

יצחק מרציאנו: אלף, אני מודה על הכנס בפרט בכנסת, הבעיה היא לפי דעתי זה לא עוד הקמת ועדה ועוד ועדה, אני חושב שהיום הבית בוער ומהקמת ועדות לא תצא הישועה.

יצחק מרציאנו: דיברת אדוני חבר הכנסת וגם שמענו גם את יושב ראש המועצה לשלום הילד, מטיפים לנו על עיגון ועיגון ואתם עושים להפך, עוד ועדה ועוד ועדה ועוד עמותה ועוד עמותה.

יצחק מרציאנו: אז בואו, אני חושב לפי מיטב ידיעתי, כל ישוב הוא יודע את המחלות שלו, אנחנו חיים בישוב, אף אחד לא יבוא ללמד אותי היום מה יש בבאר שבע, אני יודע ואנחנו יודעים את הכול ודורשים מאיתנו ליישם את החוק ותענישו את זה שלא הקים ועדה כאילו אם הוא יקים ועדה אז כל המחלות של ירושלים ייעלמו ביום אחד.

יצחק מרציאנו: אני לא מזלזל, חוק לקיים, אבל מצד שני, כולנו יודעים ללא משאבים אנחנו נשב וישבו חכמי הדור ויבנו, ותעשו קריטריונים ועוד כמה הצגות ועוד כמה דברים, ללא משאבים ומשאבים זה עניין לאומי, עד שהממשלה לא תישבר שהיא קהילתית חברתית, אני יכול לדבר עד מחר, עד מחר אני יכול לדבר.

יצחק מרציאנו: שמענו מהגברת הנכבדה, שכחתי את השם שלה, ישבנו בוועדה, קב"סים דווחו, והכול מתוקתק, הכול עם גרפים ואומר, אני היום אין את היכולת, יש לי שבעים ילדים מסתובבים בשטח, אין לי יכולת, אין משאבים.

יצחק מרציאנו: אני לא אבנה לו בית ספר, אני לא אגייס את משרד החינוך, אם משרדי הממשלה לא יכבדו את עצמם ואני לא בא אליהם בטענות, משרד הרווחה עושה מעל ומעבר, אנחנו מכירים את עבודת הפרך שלהם.

יצחק מרציאנו: אבל אי אפשר לומר הבו לבנים אבל תבן אין, אמר כבר מישהו פעם החכם הזה.

יצחק מרציאנו: אז בוא נשב עוד פעם ובוא נעשה קידמה והגברת הנכבדה תעשה לנו עוד שלושה ימים, תאמין לי שיהיה כיף.

יצחק מרציאנו: וסטטיסטיקה, נראה לך סטטיסטיקה מהיום למחר, תביא לי פקס, אני אפקסס לך את כל באר שבע.

יצחק מרציאנו: אבל מה אני עושה עם הנתונים האלה.

יצחק מרציאנו: דיברנו היום בוועדה אדוני יושב ראש המועצה, אני חרד, יהיה דוח דברת לא יהיה דו"ח דברת, קודם כל מישהו דאג לילד, ראית שם משהו על הילד.

יצחק מרציאנו: אם הריהוט של הילד יתאים, אם יש לו אוורור, עם כל כבוד למורה, דאגו שיהיה חדר, הילד דאגו לו לאוורור שיהיה שם?

יצחק מרציאנו: אז אם הממשלה בעצמה מתעלמת מהילד, באים אליי אני אטפח את הילד.

יצחק מרציאנו: אף אחד לא יראה לי איך מגדלים ילדים ואיך מטפחים ילדים, כולנו יודעים, כולנו הורים.

יצחק מרציאנו: וצודקת הגברת, אני לא מסתכל על הילד, אני דואג לילד שלי, אז מישהו ילמד אותי מה חסר לילד שלי?

יצחק מרציאנו: אני יודע, אבל תנו משאבים, האנשים האלה משלמים מיסים, ארנונות, עומדים בכל הקריטריונים.

יצחק מרציאנו: תסלח לי שאני אומר משפט לא יפה, אתם לא שומרים על החוק, כלומר השלטון, לא אנחנו, אנחנו שומרי חוק ורוצים לעבוד ובאמת רוצים לקדם את הילד, אבל אי אפשר.

יצחק מרציאנו: ושמעת פעם שחכמת העני בזויה, תהיה החכם הגדול אבל אם אתה עני אז תישאר ככה.

רן כהן: מר מרציאנו, אני כמובן לחלוטין מזדהה איתך שהמשאבים צריכים להינתן ואני לא אוהב את הממשלה הזאת ומה שהיא עושה, בוודאי לא לגבי הרשויות המקומיות ובוודאי לא לגבי הילדים.

רן כהן: כך שבעניין הזה אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

רן כהן: אני רק אומר דבר אחד ברשותך, אנחנו רוצים למרות הכול ולמרות כל המצוקות לעשות גם בתנאים האלה את המיטב כדי שלילדים יהיה את הכי טוב---

יצחק מרציאנו: אדוני, כואב לי הלב שאני לא יכול לעשות יותר, מדברים איתי על הבריאות של הילד, תראה כמה---

רן כהן: אבל יצחק, אבל אני הרי מרגיש מה כואב לך בלב ואני מרגיש את זה בקולך ובאכפתיות שלך.

רן כהן: כל מה שאני אומר הוא רק דבר אחד, האם בגלל שנתניהו גוזר את הגזרות שלו, אנחנו נרים ידיים ונגיד אנחנו עוזבים את העניין של הילדים.

רן כהן: אני אומר לא, חד משמעית לא, בואו נעשה את הכול.

רן כהן: עכשיו, אני גם אומר עוד דבר, אם יש דברים שאתם יכולים להעביר אלינו כרעיונות, כצרכים, כדברים שזה מגיע ישר לילדים, ושאנחנו נוכל לייצג את זה פה בכנסת גם בדיונים התקציב, תעביר, אנחנו נהיה הקול שלכם פה בבית הזה, אין מה לדבר, אני מוכן לעשות את זה ברצון רב.

רן כהן: בבקשה גברתי.

שוש אלון: אני יושבת ראש הוועדה בנתיבות, אני קודם כל מודה על ההזדמנות לשבת כאן, לשמוע את הדברים ולראות שהצרות של כולם הצרות שלי הם.

שוש אלון: אני רוצה להעלות נושא שהוא קשור לילדים לפני שאנחנו קשורים אליהם, נושא ההורים.

שוש אלון: אני לא יודעת עד כמה הוועדה יש לה את הכוח לפעול לטובת הילדים בקרב ההורים.

שוש אלון: הרבה מאוד הורים בכלל לא מודעים לתפקיד שלהם כהורים ולהרבה מאוד הורים שבעצמם גורמים לאי בטיחות של הילדים, לסכנות שהם בעצמם גורמים.

שוש אלון: רק היום בבוקר, את נוסעת ואת רואה משפחה שלמה חוצה מעבר לאוטובוס, ילד מתפרץ לכביש ועוד האבא צועק, מה את רוצה, מה את מרימה גבה בכלל.

שוש אלון: אנשים לא מודעים לסכנות, ואם הם מודעים הם מזלזלים בסכנות, הם מזלזלים הרבה מאוד פעמים בחוק.

שוש אלון: ואני כיושבת ראש הוועדה שמסתכלת על הנתונים שהעיר שלי מקבלת, שהרבה מאוד ילדים בעיר שלי, בעיקר בקהילה החרדית, נפגעים בבית, אז אני חייבת להשים את הדעת על העניין הזה ולחשוב ולראות, אוקיי, הוועדה שלי, מה היא תוכל לעשות כדי להשפיע על ההורים האלה.

שוש אלון: אני צריכה פה, אם כבר הזדמנות כזאת ניתנת, אולי כלים, אולי חשיבה משותפת, אבל לפי דעתי צריך לפתוח את הראש בעניין הזה.

רן כהן: שוש, אני מאוד שמח שהעלית את הנושא הזה, כי זה אחד הדברים שגם אנחנו מאוד מתלבטים בהם.

רן כהן: אם יש כאן אנשים שיש להם רעיונות או ניסיון, בוודאי שוש תשמח לשמוע, גם אנחנו נשמח לשמוע.

רן כהן: כן בבקשה.

רינה ארז: אני יושבת ראש הוועדה בנס ציונה.

רינה ארז: אני רוצה להתחבר פה לשני דברים שאמרו, קודם כל העניין של המניעה לדעתי הוא מאוד חשוב, את הזכרת את זה ובלי לטפל בדיעבד אחרי דברים שנוצרו אלא להדגיש יותר בעניין של חינוך ולהיות אולי יותר מעורבים,אולי אפילו מגיל הגן בבתי הספר היסודיים.

רינה ארז: מאוד חשוב לי העניין של המיפוי, אני חושבת שכל דבר צריך להתחיל במיפוי ואנחנו באמת ניסינו לעשות אצלנו מיפוי ונתקלתי בקושי מאוד ניכר ואני חושבת שבאמת כלי למיפוי היה מאוד עוזר לנו.

רינה ארז: אבל לפני כן, אני חושבת שיש בעיה של דיווח, אני לא יודעת עד כמה אנחנו מודעים לה.

רינה ארז: אני חושבת שהדיווח הוא לא נכון ואני יכולה להגיד את זה גם מהכובע השני שלי כרופאה, רופאים למשל ממעטים לדווח על אירועים של אלימות.

רינה ארז: אנחנו בדקנו את זה אצלנו, אני מתעסקת גם במחוז בעניין של אלימות, כל השנה היה דיווח אחד על אלימות, אני מדברת על כל המחוז זה כמעט חצי מיליון.

דוברת: יש חובת דיווח.

רן כהן: רבותי, יש חובת דיווח אבל אומרת דוקטור ארז בצדק, יש חובה ואין דיווח ומצאנו גם בחוק מקרים בחובת דיווח, אחד הדברים שיעלו מחר בכנסת זה הצעת החוק שלי לחייב חובת דיווח גם למשל במעונות.

רינה ארז: זה בדיוק הדברים שאני חושבת שאנחנו דווקא פה כרשות מחוקקת, מאוד חשוב להטמיע את הדברים האלה ושלא יהיו פרצות בחוק, שיהיה חובת דיווח על המערכת הרפואית, חובת דיווח בבתי הספר.

רינה ארז: אני דיברתי אצלי בוועדה על אלימות, אז מנהלי בתי הספר אמרו שאין אלימות, אבל כשמדברים עם ההורים ועם הילדים אז יש אלימות.

רינה ארז: כלומר, אין שום דיווח, במשטרה לא ידוע על מקרי אלימות שהיו בבתי הספר, אנשים מטאטאים את הדברים מתחת לשטיח וצריכה להיות חובת דיווח גם במוסדות החינוך, הבריאות, עובדים סוציאליים וכולי.

רינה ארז: גם מעובדים סוציאליים קשה לקבל דיווחים כי יש חיסיון.

רינה ארז: אז איזה שהוא הליך שלאן הדיווחים האלה צריכים להגיע ומי יכול לרכז אותם כדי שאנחנו כן נקבל תמונה אמיתית שנוכל ממנה לצאת לפעילות באמת מתאימה.

רינה ארז: דבר נוסף שאני חושבת שאם כבר באמת כינסתם ישיבה כזו של ועדה, אולי הוועדה צריכה לקחת כמה נושאים מרכזיים וללכת איתם בכל הארץ.

רינה ארז: זה נכון שבכל עירייה ובכל מועצה יש את הדברים הייחודיים שלה, אבל אני חושבת שאם הולכים על משהו ארצי ובונים אותו כמו שצריך זה יכול מאוד להקל על הוועדות המקומיות.

רן כהן: אני כבר אומר לך שכל רעיון בעניין הזה יתקבל באהבה, אם יש לך רעיונות תציגי אותם ולגבי שאר הסוגיות אני אתייחס.

רן כהן: כן אדוני.

עמרם בן- דוד: בוועדה למעמד הילד הנושאים הם כל כך רבים, אם מישהו חושב שהוועדה תוכל להקיף חמישה אחוז מהנושאים האלה אז הוא טועה.

עמרם בן- דוד: מגיל אפס עד גיל צבא, לכן אני אומר שאני חושב שפה יהיה קשה לכל ועדה להקיף את הנושאים האלה.

עמרם בן- דוד: מה שכן, אנחנו בכל אופן באשקלון נתנו שני נושאים, זה פיתוח בשכבות מצוקה והנושא של אלימות במוסדות חינוך.

עמרם בן- דוד: הוועדה תעשה סיור במוסדות החינוך לעמוד על ההיבטים מה מביא את הילדים לאלימות.

עמרם בן- דוד: אחד הדברים החשובים שאנחנו חושבים זה להטיל מטלות על אותם התלמידים שמראש נדע מי הם, להטיל עליהם מטלות בתוך מסגרת, אם זה בית ספרי, אם זה במתנ"סים ואם אפילו לרתום אותם לסיורים של המשמר האזרחי.

עמרם בן- דוד: זאת אומרת לתת להם יותר מעורבות, יותר שייכות, כך אתה מנטרל את הצד השלילי שלהם וגם משקם אותם.

עמרם בן- דוד: זה אחד הדברים שאני חושב שאפשר להתמודד.

עמרם בן- דוד: הבעיה המרכזית ואני אומר את זה תמיד, אנחנו תמיד עוסקים בנושא הטיפולי.

עמרם בן- דוד: הנושא המניעתי הוא בחינוך, אם יהיה חינוך טוב, אני תמיד אומר שאם נשקיע בחינוך, אנחנו נחסוך ברווחה, נחסוך בנושא של טיפול בסמים וכדומה.

עמרם בן- דוד: יש לנו בעיה בנושא החינוכי, אין לנו חינוך למודעות, חינוך לחברות, לאכפתיות, יש לנו פה חינוך איך להיות יותר מוצלח, איך לעשות יותר כסף, זה החינוך היום בבתי הספר---

רן כהן: חינוך זה מרדף.

עמרם בן- דוד: זה מרדף אחרי מי ישיג יותר היום, זה החינוך, אין לנו את החינוך, כשקמה המדינה, נושאת את הדגל הזה לציונות, לחברות, למעורבות, להדדיות, לצערי זה הלך והתמוגג.

עמרם בן- דוד: אני חושב שכל מה שלא נעשה בנושא הטיפולי, אז יכול להיות שזה יהיה נקודתי ופה ושם נצליח, אבל בגדול, מבחינת, בכל הארץ, כפי שאמר חברי מרציאנו מבאר שבע, האדמה היא בוערת.

עמרם בן- דוד: אם לא, גם רופא שירצה לטפל באיזה שהוא פצע, הוא חייב למנוע את ההתפשטות רק אחר כך לרפא את הפצע.

עמרם בן- דוד: אם אנחנו לא נתחיל בנושא החינוכי, להשים את הדגש בחינוך, כל מה שנשקיע בטיפול יוכל ללכת לטמיון.

רינה ארז: אני רוצה להוסיף על הדיווח כי איכשהו דיברת על אלימות, אבל למעשה אין שום דיווח על שתיית אלכוהול, יש קצת על סמים, אבל אלכוהול למשל שהיא תופעה מאוד גדולה,אין דיווח, אין על זה חובת דיווח אבל יכול להיות שצריך כדי לקבל נתונים אמיתיים צריך איך שהוא להטמיע את זה.

חנה מירז: מדברים על מניעה, אני רוצה לציין את הדברים שאנחנו עושים בנושא של מניעה ואני מזמינה אנשים לקחת חלק.

חנה מירז: אז הפעילות שאני רוצה לציין היא פעילות שנעשית בטיפת חלב, שטיפת חלב היא הבסיס אבל בהחלט יש כאן יציאה לקהילה ועבודה ברמה קהילתית.

חנה מירז: ואני מסכימה שמניעה זה הדבר הכי חשוב וכשאנחנו מדברים על בריאות, אנחנו מדברים על בריאות במובן הכי רחב והמובן הכי רחב זה מצב של רווחה, גם פיזית, גם נפשית וגם חברתית ולא רק לא להיות חולה.

חנה מירז: והמשמעות היא להתחיל לעבוד עם ההורים כבר בגיל הרך ושמדברים על הורות אז מה זאת הורות טובה ולא צריך באמת לחכות שהורה, לאתר הורים שלא מתפקדים אלא כל הורה בתחילת דרכו, יש מקום להנחות אותו ולהדריך אותו ולתת לו הנחיות איך להשתמש בשירותים ומה צריך לעשות עם הילדים לפני שקורים הדברים.

חנה מירז: אז בין הנושאים המרכזיים, מעבר לנושא של הורות במובן הרחב, הנושא של בטיחות, הזכירו כאן נושא של בטיחות, יש תוכניות יפיפיות שנעשות גם ברמה של טיפת חלב וגם ברמה של מעונות ומשפחתונים וגנים.

חנה מירז: שהדגש הוא תמיד עבודה עם שותפים.

חנה מירז: ודיברו כאן על ועדה כזאת וועדה אחרת ואני לא יודעת אם צריכה להיות ועדה אחת או צריכות להיות כמה ועדות, אני רואה את הוועדה לא כמטרה בפני עצמה, ככלי להעביר או כלי שאפשר יהיה להיעזר בו כדי לקדם נושאים.

חנה מירז: והנושאים הם רבים ומגוונים.

חנה מירז: עכשיו, מדברים על תקציבים, כמובן שהתקציבים מצומצמים בכל משרדי הממשלה וזה לא דבר חדש ואני לא הולכת כאן להגיד שאנחנו יותר מסכנים או פחות מסכנים.

חנה מירז: בכל מקרה, מה שאנחנו עשינו, מאחר והתקציב הוא מצומצם, יש אזורים ויש ישובים שנמצאים ברמת סיכון שהיא יותר גבוהה מישובים אחרים, אז נכון שמגיע לכולם וישנם תוכניות אוניברסאליות שאפשר להכיר אותם ולראות אותם בכל טיפת חלב.

חנה מירז: מעבר לזה ישנם ישובים שעובדו על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, האשכולות מאחד עד חמש שנמצאים ברמה סוציו- אקונומית נמוכה יותר ושם אנחנו פעילים יותר בעבודה קבוצתית.

חנה מירז: וזה גם בישובים הערביים וגם בישובים היהודים ויש תוכניות מאוד יפות גם עם עולים מקווקז וגם עם עולים מאתיופיה ועם המגזר הערבי בנושא של בטיחות.

חנה מירז: זאת אומרת יש כאן תוכניות מאוד יפות והדגש הוא באמת עבודה יחד עם שותפים.

חנה מירז: אז אנחנו חוברים לקדימה ומקומות שהפרויקט הזה קיים, ומקומות אחרים אנחנו חוברים למתנ"סים ובאמת מילת הקסם היא שותפות בין כולם לקדם את הנושא ביחד.

אביאל אברמוביץ: אני יושב ראש הוועדה לקידום מעמד הילד בהוד השרון.

אביאל אברמוביץ: יש לי בעיה עם הפורום שיושב פה, אני מרגיש באמת לא נוח, כי הפורום הזה מאוד לא הומוגני ואני מרגיש שאני מייצג איזה שהוא חלק שאולי הוא איזה רוב שלא נמצא פה בכלל, זה גם מאוד מפריע לי.

אביאל אברמוביץ: כי יש פה אנשים שהם לא באופן טהור יושבי ראש ועדות מבחינה פוליטית, הרי אנחנו מקבלים את המינוי הזה מבחינה פוליטית במועצת העיר, זה לא מינוי בשכר, יש פה אנשים שמקבלים שכר, הם משקיעים את כל זמנם ומרצם לנושא הזה, יש כנראה הרבה מקומות שבכלל האנשים לא מתקרבים לדבר הזה.

אביאל אברמוביץ: ולמה אני ביקשתי שאתה תהיה כאן, בכל זאת אני לא רוצה לנצל בציניות את המעמד של הילדים לאיזה שהוא רווח והון פוליטי, אבל, יש כאן משהו שיושבי הראש של הוועדות האלה, אולי אני טועה, אבל אני מדבר עכשיו בשם עצמי, בעיר שאתה לא נמצא בקואליציה אין לך בכלל צ'אנס לעשות עם זה שום דבר, ודיבר מרציאנו על הנושא של תקציב, אני לא מדבר איתך בכלל על תקציב, אני מדבר איתך על בכלל התייחסות של ראש הרשות לנושא הזה בכלל של נוער, הוא בכלל לא קיים ולא מתייחסים אליו בכלל.

אביאל אברמוביץ: אני מניח שזה קיים גם במקומות אחרים ולכן אין הסכמה פה אחד על הוועדה הזאת בתור ועדה שצריכה לקום בעיר.

אביאל אברמוביץ: דבר שני זה הנושא של החלוקה והיגוי המשאבים מה שאנחנו קוראים לו מבחינת הטיפולים של המחלקות השונות.

אביאל אברמוביץ: קשה נורא לא להיכנס לדברים מאוד מקצועיים, איפה שאתה שם את היד זה החינוך מטפל, זה הספורט מטפל ואז אתה מרגיש בתור הוועדה הזאת, אני יכול להגיד שלשם כך באתי לפה היום ואני מצר על כך ששנה וחצי, לפני שנה וחצי הייתה הפגישה הקודמת, אני מרגיש, שהחבר'ה האחרים שהם מקצועיים, בעירייה, שמחזיקים את המשרות, במחלקות השונות, הם פשוט אוכלים אותך חי, הם אומרים לך, זה ככה וזה ככה, אנחנו עושים עבודה כזאת והמועדוניות עובדות והם ממסמסים לך את זה.

אביאל אברמוביץ: ברווחה מטפלים בסמים ובחינוך באלימות ואתה כלום.

אביאל אברמוביץ: אם אתה רוצה, אני פונה אליך כי אתה איש פוליטי ואנחנו נמצאים בתוך הבית הזה, האנשים בוועדות צריכים להבין, והמינויים גם דרך אגב הם פוליטיים, זה חברי מועצה, אני יודע מי האנשים המקצועיים.

אביאל אברמוביץ: אבל אם אנשים לא ישכילו להבין שהנוער הזה ואני עוד פעם מתנצל מראש, הוא למעשה הבוחרים העתידיים והנקודה הזאת אני רוצה להתחיל להסביר, כי אתה מייצג פה פוליטיקה, אתה נחשב איש פוליטי ואנחנו גם חלקנו הגדול, לא אנשי המקצוע, אנשים פוליטיים, אם לא נשכיל להביא את זה מהמקומות האלה של פוליטיקה, ואני אגיד במילה אחת למה אני מתכוון, להסביר לנוער שהמעורבות הזאת למען עצמו ומאוד אהבתי את מה שאמרת, ומה שהיה כתוב גם שהנוער צריך להיות מעורב בדברים.

אביאל אברמוביץ: אם לא נשכיל ללכת בכיוון הזה, אז הדברים הם בדרך כלל יתמסמסו כי יש המון ועדות שמטפלות בזה.

אביאל אברמוביץ: עוד דבר אחרון קטן, צריך לקחת דבר אחד צר וקטן לכאורה ושכולנו נתאחד סביבו.

אביאל אברמוביץ: כי הרבה דברים אחרים, אני מהמקום שאני נמצא אני לא עומד ברמה של הגברת, אני לא עומד בזה בכלל.

רן כהן: אביאל תרשה לי, אני אענה גם כל מי שהעלה דברים אחרים, פה אני מוצא צורך להתפרץ ולומר את זה כבר עכשיו, זה כבר אני אומר לך, אני מוכן להיות במפורש, בכל מקום שבו ראש העיר או ראש הישוב לא נותן ליושב ראש הוועדה או לחבריה לפעול, אני מבקש לדעת על זה ואני מודיע לך, אני במפורש יהיה זה שיתעסק עם העניין הזה, עם ראש העיר, יתלונן כולל הפעלת שר הפנים כנגדו, אני רוצה שבעניין הזה ראשי הערים יעבדו לטובת הילדים, זה מה שמעניין אותי.

רן כהן: לגבי הסוגיה השנייה, יש לי הצעה בשבילך, נדמה לי שאם אתה תנסה באמת לקחת לתלוש משהו מהחינוך ומשהו מהרווחה ומשהו מתכנון פני העיר, הסיכוי הוא מאוד קטן.

רן כהן: אבל אם אתם תבואו על דבר ספציפי שקורה לילדים, או יזום לגבי הילדים, ועל זה תנסו לקרוא לכל הגומרים לשתף פעולה, אתם תובילו את העניין.

רן כהן: במקום שבו אין מועדון לילדים כדי לקיים את הפעולות שלהם והם נדרשים אז תוכלו בעניין הזה לבוא ולגייס את כל הגורמים, גם את אגף החינוך, גם מערכת הבינוי וגם את ראש העיר כדי שלדבר הזה יהיה את הפתרון.

רן כהן: אתם תובילו את הנושא ותכריחו את כל האחרים להתיישר לפיכם וזה לדעתי גם לגבי הסוגיה השלישית.

משה לוי: אני משמש ראש הוועדה במודיעין.

משה לוי: אני משמש בתפקיד רק זמן קצר כי נכנסתי מאוחר לתפקיד ודווקא בגלל העובדה שאני זמן קצר, אני רוצה לדבר אולי זה מתקשר לדברים שאתה אמרת, יותר על מבנה הוועדה והמקום של הוועדה בתוך העירייה.

משה לוי: כי כשאני נכנסתי לתפקיד, מה הדבר הראשון שעשיתי?

משה לוי: לקחתי את החוק, ראיתי את החוק, ראיתי את חברי הוועדה, פרוטוקולים קודמים ומה קורה בעצם בעירייה.

משה לוי: הבעיה המרכזית שקוראים את החוק, יש שם אמירות כלליות שאפשר לעשות בהם הכול בעצם, זאת אומרת אין שום דבר שמכוון אותך לנקודה מסוימת.

משה לוי: גם הנושאים שמדברים על קידום, זה נושאים רחבים, הם אין סופיים.

משה לוי: הזכיר קודם האדון מאשקלון, זה בלתי אפשרי להקיף את הכול.

משה לוי: בעיה נוספת זה לא רק אנשי המקצוע שנמצאים בתוך העירייה, זה ועדות העירייה השונות, גם הוועדות הפוליטיות, יש לך ועדת חינוך ויש ועדת תרבות ויש ועדת נוער ויש ועדת רווחה ויש ועדת בטיחות וכולם עוסקים בסופו של דבר בנושאים האלה.

משה לוי: והבעיה המרכזית היא איך למצוא את אותה נישה, את אותן נקודות שאתה יכול להתעסק בהם ולהוביל, כמו שאתה אמרת את הדברים האלה, ולהרגיש שאתה עושה משהו במסגרת הזאת, מבלי שאתה, או שאתה מכפיל מקומות אחרים או שאתה מפריע במקומות אחרים.

משה לוי: אם הזכירו את ועדת אס"א, ועדת אס"א פועלת, אז באו חברי ועדה ואמרו כל הכבוד, ועדת אס"א פועלת בשביל מה אנחנו צריכים את הוועדה הזאת, זה אותם אנשים שמתכנסים בוועדת אס"א ושבועיים אחר כך הם צריכים להגיע לוועדה לקידום מעמד הילד.

משה לוי: בחלוקה של החוק שעושה את זה לא ועדת אס"א, ועדת אס"א פועלת מזה תקופה ארוכה ויש ועדה לזכויות הילד, ולעשות כפילות אין בזה שום יתרון.

רן כהן: זה לא כפילות, זה אותה ועדה עצמה.

סוזי בן- ברוך: זה התרגום, זה המודל.

משה לוי: המודל של אס"א במודיעין פועל על הדברים האלה של אלימות, אבל ועדה לקידום מעמד הילד הוא רחב יותר וצריך לראות איפה לא עושים כפילות.

משה לוי: לכן אחרי שאני מסיים אני רוצה בכל אופן לתת כמה נקודות שאני חושב שהם יוכלו להועיל בעבודה.

משה לוי: קודם כל בנושא של התמקדות במספר נושאים, יכול להיות והציעה את זה מקודם הגברת ויכול להיות ששווה שזה יבוא דווקא מפה, דווקא מלמעלה.

משה לוי: זאת אומרת הכוונה לנושאים מסוימים.

משה לוי: אם דוקטור קדמן קודם העלה את הנושא של עיר ידידותית לדוגמה וקביעת קריטריונים זה נושא מצוין שאתה יכול לקחת במסגרת הוועדה ולומר אני פועל לקריטריונים האלה, אני לוקח את זה תחת חסותי בוועדה, אני לוקח את זה מהוועדות האחרות, אני לוקח את זה מהמקומות האחרים ואני מוביל את זה.

משה לוי: זה יעזור אם זה יבוא בהכוונה מפה, זאת אומרת מלמעלה, שאומרים אלה הנושאים שאנחנו רוצים לקבוע.

משה לוי: לדוגמה, אם יהיו קביעות, אם דיברו קודם על נושא הדיווח, אם הנושא של הדיווח של מה קורה ברשויות, כמו השנתון שיוצא ברמה הארצית, שיהיה ברמה המקומית, יהיה חיוב, יהיה חובה בעצם על רשות כל כמה זמן להוציא דיווח כזה, וזה יינתן שהחובה הזאת תהיה מוטלת, מי שאמור להריץ את העניין הזה יהיה אותה ועדה.

משה לוי: אז שוב זה יעזור לנו כי זה ממקד את תחומי הפעילות שלנו, זה אומר אנחנו בדברים האלה זה המנדט שלנו, זה לא רק החובה, הזכות שלנו לפעול בעניין הזה.

משה לוי: והנושא השלישי שאני חושב שהוא יוכל לעזור, זה שכבר מתוך הדברים שאמרו פה, לפחות לי זה נתן כמה רעיונות.

משה לוי: מפגשים שהם תקופתיים אחת לכמה זמן, זה בעייתי, אבל יכול להיות שצריך ליצור איזה שהיא מסגרת והיום בעידן המחשב והאינטרנט אפשר לעשות את זה, איזה שהוא מקום שלשם אפשר להזרים את המידע וגם לקבל את המידע בצורה שוטפת, אני חושב שזה יועיל לכל אחד מאיתנו.

רן כהן: משה, תודה רבה.

רן כהן: בבקשה גברתי.

נורית אבנר: שלום, אני סגנית ראש עיריית רמת השרון, אני מחזיקה את תיק התרבות ותיק החינוך, תיק הנוער ואני יושבת ראש מועצת נשים ישובית.

נורית אבנר: אז כמו שאתם מבינים זה הרבה נושאים, אבל אנחנו כאן בוועדה עכשיו של זכויות הילד, אנחנו עכשיו התקבלנו לפרויקט אס"א ברמת השרון ולפני שהתקבלנו לפרויקט הזה, אני הקמתי בישוב שלנו, צוות היגוי שנקרא, "חושבים נוער".

נורית אבנר: במסגרת צוות ההיגוי של "חושבים נוער" הושבתי בפעם הראשונה בעיר שלנו, סביב שולחן אחד את כל האנשים שקשורים לעבודה עם נוער, מאגף הרווחה, קידום נוער, חינוך, מועצת נוער ישובית, ועד הורים ישובי, המרכזים הקהילתיים שמחזיקים אצלנו בישוב את כל תנועות הנוער, החינוך הבלתי פורמאלי, ראש הרשות שלנו למניעת אלימות והתמכרויות יושבת בשולחן הזה.

נורית אבנר: בקיצור, שולחן שיושבים בו גם בני נוער, גם ההורים שלהם, כל מי שמטפל בנוער בישוב.

נורית אבנר: ואנחנו החלטנו שאנחנו לוקחים פה איזה שהוא ליווי של גורם חיצוני ולקחנו את דוקטור יוסי הראל מאוניברסיטת בר אילן והוא מלווה אותנו בפרויקט הזה.

נורית אבנר: אנחנו פשוט דיברנו פה קודם על מיפוי, אנחנו פשוט עשינו מיפוי, אנחנו עשינו גם בבתי הספר, גם שאלנו את הילדים שאלות, גם שאלנו את ההורים שאלות, גם את הצעירים.

נורית אבנר: אנחנו החלטנו שאנחנו מתמקדים בילדים מכיתה ו' ועד החיילים וסטודנטים ולוקחים אותם והם הנושא שלנו---

רן כהן: אתם תהיו מוכנים, מאחר וזה כבר חוזר לי לתשובה ולסוף, אתם תהיו מוכנים לתת לנו את המודל של המיפוי שעשיתם?

נורית אבנר: בהחלט.

רן כהן: כי אנחנו רוצים לנסות ולעצב מודל כזה ולהציע אותו לכל הוועדות בכל הארץ וגם באיזה אופן להפעיל אותו.

חווה בכר: לגבי מיפוי, אנחנו מבקשים אם אפשר למיפוי להוסיף משהו שאפשר אחר כך לאגור בו, כי המיפוי עצמו עוזר כרגע לקהילה הספציפית, אנחנו צריכים רק לבדוק בשביל לאסוף את המידע הנוסף אחר כך שהוא גם מצטבר שהוא גם צריך מאגר מידע.

נורית אבנר: אנחנו עדיין כרגע בתהליך, זה תהליך שלוקח את הזמן שלו.

סוזי בן- ברוך: אפשר להעביר אחר כך את המודל שלך מסודר, כולל הכלי עצמו, איך לעשות את המיפוי?

נורית אבנר: אני מוכנה להעביר את זה לאתר האינטרנט שלכם, שהוועדה לזכויות הילד כל אחד יוכל להיכנס ולהשתמש.

רן כהן: אני מבקש לקבל גם את המודל של המשרד לביטחון פנים וגם משרד הרווחה, גם ממך נורית.

נורית אבנר: אנחנו כרגע נמצאים בתהליך, הוא דיי בעיצומו, אנחנו כרגע בשלב של לקבל את התשובות מכל הסקר שעשינו בין בני הנוער.

נורית אבנר: אנחנו עדין בתהליך, זה לוקח את הזמן, זה לא משהו שאתה עושה בזבנג וגמרנו.

נורית אבנר: ופה היה לנו מאוד חשוב כדי גם להגיע ולראות מה יש וגם מה רוצים, כי התפיסה שלנו בישוב היא שאנחנו לא מחליטים על הנוער, אנחנו ביחד איתם וחושבים ביחד איתם ומדברים איתם.

נורית אבנר: הגישה אצלנו ברמת השרון זה שראש העירייה שלנו מר איציק הוכברגר, בכל ישיבת מועצה, יש נציג של מועצת נוער שיושב סביב השולחן ויש להם הזדמנות לבוא ולעלות איזה שהיא בעיה שלהם או איזה שהוא נושא שמטריד אותם.

נורית אבנר: וזה יכול להיות המחירים בקפיטריה בתיכון וזה יכול להיות איזה הסעה לאיזה שהוא מקום שהם רוצים, כל נושא שמעניין אולם, כל נושא שחשוב להם.

רן כהן: כמו שאני מכיר את איציק זה מאוד מתאים לו.

דיקלה צדוק: את עובדת עירייה?

דיקלה צדוק: את עובדת בשכר?

נורית אבנר: כן.

דובר: מה הקשר לשאלה?

דיקלה צדוק: מה זה מה הקשר לשאלה, אני חושבת שרוב יושבי הראש חברי המועצה הם מתנדבים.

נורית אבנר: אני רוצה להמשיך עוד שני דברים, אלף, אחד הדברים שאנחנו הגענו אליהם בתהליך זה נושא של התנדבות.

נורית אבנר: אנחנו גם עיר מתנדבת נוער, יש לנו למעלה מאלף בני נוער שמתנדבים בתוך הישוב ובנוסף לזה שיש לנו את האלף בני נוער שמתנדבים בישוב יש לנו את מה שנקרא מושבה בטוחה.

נורית אבנר: מישהו פה דיבר על זה שהורים לא יודעים, אני רואה אותך מחייכת כי את בטח יודעת על כל הדברים האלה, זה חשוב לי פה פשוט, אם פה באתי ועזרתי לבנאדם אחד ונתתי לו איזה שהוא רעיון בכיף.

נורית אבנר: יש לנו מושבה בטוחה, מושבה בטוחה זה שיש לנו סיירות של הורים שמסתובבים בריכוזים של איפה שבני הנוער נמצאים בהתנדבות ופשוט נמצאים שם.

נורית אבנר: ובעצם הנוכחות שלהם היא כבר מפחיתה את האלימות, היא כבר מורידה את הלחץ, כבר מורידה את המתח וזה הוכיח את עצמו, יש לנו כמה עשרות הורים שעושים את זה.

נורית אבנר: ועכשיו ביחוד דיברו על אלימות וכל הנושא הזה פה במדינה וגם אמרו, בואו תעשו דבר כזה, אז הנה, זה קיים וברמת השרון יש את המודל הזה.

נורית אבנר: אז אני רוצה רק להגיד לכם שהקיץ הזה עשיתי אד הוק, פורום גם של הגורמים שפחות או יותר חוזר על עצמם.

נורית אבנר: כי אנחנו אמרנו, תשמעו, בני הנוער הם נוטים לכל העניין הזה של האלימות ושל האלכוהול ושל כל הדברים האלה בגלל שהם משועממים, אין להם מה לעשות.

נורית אבנר: ופה אנחנו רואים תפקיד מאוד חשוב שלנו כעירייה לבוא ולדאוג ולתת להם פתרונות, אני לא אומרת שכל הפתרונות שניתן הם ירצו אותו.

נורית אבנר: אבל שוב, עשינו את זה בשיתוף עם בני הנוער, ישבנו איתם ואמרנו, מה אתם רוצים.

נורית אבנר: אז הם יכלו להגיד, תשמעו, אני רוצה שתארגני לי פה באולינג ואני רוצה שתעשי לי מתקן החלקת קרח, אני לא יכולה לעשות את זה עכשיו, אבל אני אומרת לו, לתווך הארוך כן.

נורית אבנר: אבל בואו נחשוב ביחד איזה דברים אנחנו יכולים, אנחנו ארגנו להם עכשיו תוכנית שמהיום היא מתחילה לפעול במשך ארבעה ימים, כל השבוע, בבריכת השחייה שלנו, בשרונית, של פעילות, של שחייה לילית, של ריקודים---

רן כהן: כמה זה עולה?

רן כהן: את האמת נורית.

נורית אבנר: בסביבות ה-200 אלף שקל.

רן כהן: לא, כמה זה עולה לילד כניסה?

נורית אבנר: עשרה שקלים לילד.

סוזי בן- ברוך: לכמה ימים?

נורית אבנר: עד סוף הקיץ.

נורית אבנר: ובסוף הקיץ, בראשון לספטמבר אנחנו עושים להם מסיבת סוף הקיץ.

נורית אבנר: וישבנו ביחד כל הגורמים שהזכרתי קודם, סביב השולחן ותכננו את הפעילות הזאת כדי לתת פתרון.

נורית אבנר: אז נכון שהם ירצו ללכת להרצלייה, והם ירצו ללכת לתל אביב וכל מיני דברים כאלה.

נורית אבנר: אבל אני חושבת שאנחנו כישוב צריכים לחשוב איזה הם פתרונות אנחנו נותנים לבני הנוער שלנו כדי שהם לא יגיעו למצבי סיכון שדיברנו עליהם.

רן כהן: תודה רבה נורית מרמת השרון.

רן כהן: בבקשה אדוני.

שלום דרב: התבקשתי על ידי יושב ראש הוועדה בראש העין להחליף אותו ביום הזה.

רן כהן: למה אין ועדה?

שלום דרב: לא אמרתי שאין ועדה, הוא יושב ראש הוועדה, ונתבקשתי על ידו להחליף אותו בדיון הזה.

שלום דרב: הכותרת של זכויות הילד היא כותרת באמת טובה, אבל אני חושב שגם לא צריך לשכוח גם את חובות הילד, כי אני חושב שאנחנו יותר מידי מגוננים על הילדים בצורה כזאת שהילד למעשה כמעט אין לו חובות, הכול הוא זכאי, הכול מגיע לו.

שלום דרב: למעשה אני חושב שהתוצרים של הזכויות הוא תוצרים שאחר כך צריכים לתת יותר ויותר בגלל שהילד לא מגלה בכלל שיש לו חובות, אז צריך לדעת איך לעשות את זה, אבל צריך גם לזכור שיש חובות לילדים.

שלום דרב: אני גם בא מתחום החינוך, 20 שנה הייתי מורה, היום אני יושב ראש האגף לשירותים חברתיים.

שלום דרב: דבר שני דיבר משה על מספר נושאים, אני חושב שאולי מהוועדה עצמה שיהיו שניים שלושה נושאים שנתיים, או נושא אחד שנתי, שהוועדה תחליט שהנושא הזה עליו אנחנו הולכים בשנה הזאת.

שלום דרב: ואז בצורה הזאת כל הוועדות תהינה מכוונות לנושא אחד, יכול להיות שבצורה הזאת העסק יהיה יותר חי ויותר יניב.

רן כהן: אני מתחיל להרגיש שאני חוזר לקיבוץ כי מצפים מהתנועה שהיא תיזום דברים, אבל בסדר.

רן כהן: שלום תמשיך.

שלום דרב: דבר שלישי, אני חושב שיש להתחלק בו בזכויות בין הילדים הנורמטיביים ובין הילדים בסיכון.

שלום דרב: הילדים הנורמטיביים אני חושב, אגף החינוך יותר מתעסק עם זה בעוד שהבעיה היא לדעתי יותר גדולה, זה הילדים בסיכון.

שלום דרב: הייתי אתך בנושא של חוסר משאבים, אבל אני חושב שאפשר, בשתי אפשרויות ופה אני פונה למשרד הרווחה, אלף, יש מועדוניות נוער בסיכון ועשו דבר כל כך טוב, אני אומר באמת, טוב מאוד.

שלום דרב: אבל כיוון שאנחנו לא מצב שאנחנו יכולים לתת את כל הילדים בתוך המועדוניות, אולי אפשר לקצץ קצת בסכומים כדי לתת אפשרות, לא לקצץ בסכום הכללי, אלא לתת אפשרות להכניס יותר ילדים אולי עם פחות טלוויזיה, יש להם תנאים ממש טובים, אני חייב לציין עם הכבוד.

שלום דרב: דבר נוסף, אולי לרווחה, מוטי, יכול להיות אולי לקחת במשך שנה או שנתיים, לבוא ולומר אנחנו בשנתיים האלה נפסיק עם הנושא של הדרכות לעובדים סוציאליים, זה דבר חשוב, אני לא אומר שלא, אבל אולי שנה שנתיים---

רן כהן: למה?

שלום דרב: להסית את הכסף הזה לילדים ונוער בסיכון, אם שנה או שנתיים ההדרכות לעובדים הסוציאליים הם לא יהיו אז הם לא יינזקו כל כך ואת הכסף הזה בהחלט ניתן להפנות לצורך ילדים בסיכון.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: חגי, בבקשה.


חגי אורן: דבר ראשון, זכויות הילד והתלמיד, אנחנו במספר בתי ספר ניסינו לפרסם את זכויות התלמיד ונתקלנו באי רצון של להיכנס, לא נתנו לנו בעצם לפרסם את זה.

רן כהן: מה זאת אומרת?


חגי אורן: בתי ספר במחוז ירושלים השנה לא נתנו---

רן כהן: רציתם לפרסם על הלוח ולא נתנו?

טובה בן- ארי: יש הוראה בחוק בסעיף מספר 4 שבעת ההרשמה בתי הספר צריכים לתת את החוק לידי ההורים או הילדים או שניהם.

רן כהן: נו, אז מה זה לא נתנו?


חגי אורן: לא נתנו לפרסם.

טובה בן- ארי: מי לא נתן?

רן כהן: חגי, אני עכשיו אומר לך, זה קלאסי שתפנה את זה אליי ואני אטפל בעניין הזה אל מול שרת החינוך, אל מול מי שצריך.

רן כהן: ילדים הם אזרחים שמגיע להם כל הזכויות וגם את הזכות לדעת שהיא הדבר הראשון ברשימה, אם לא נותנים לדעת זה נקרא שלא רוצים.

רן כהן: אני אומר לכם חד משמעית, אני אדאג לזה שייתנו להם לפרסם את זה ואני רוצה לראות מי שיעצור, אני אבוא יחד עם הילדים ואני אחלק את זה איתם ביחד ואני רוצה לראות את מי שעוצר אותי.

רן כהן: בבקשה חגי.


חגי אורן: אוקיי, לפי מה שאנחנו יודעים המועצות העירוניות לא כל העיריות באמת משתפות אותנו, אם הוא נמצא חייבים שיהיה לו כן קול וכן אפשרות להתבטא וכמו שאמרה פה מנס ציונה אם אני זוכר שהוא גם במליאת המועצה---

רן כהן: רמת השרון.


חגי אורן: רמת השרון, וזה גם, זה מעבר, יש פה מקום לביטוי וזה מעולה.

רן כהן: אתה רואה למה זה חמור שבעיריית ירושלים אין, כי אם הייתה ועדה אז היה מקום.

רן כהן: אנחנו נבדוק אפשרות באמת לחייב לשתף בישיבות מועצת כל ישוב נציג מועצת הנוער מאותו ישוב.


חגי אורן: ברור שזה חמור.


חגי אורן: עוד נקודה, דיברו פה על הורים, עכשיו ההורים הם כן יכולים להגיד שלעשות, לעשות דברים, אסור לעשן, דברים כאלה.


חגי אורן: זה לא נכון שההורים לא אומרים את זה, ההורים אומרים את זה, אבל בין זה לבין מה שבאמת הילדים עושים בחוץ, אמרה פה הנציגה של המשטרה שהיא מוצאת את הילד ומרימה אותו מהרצפה ואז ההורים אומרים, אבל הוא תלמיד טוב.


חגי אורן: אז ההורים פה כן אומרים, העניין הוא שההורים לא יודעים איך לעשות את זה, צריך לתת את הכלים האלה להורים איך כן להדריך את הילדים בצורה טובה גם כשהם יוצאים החוצה.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: כן, גברתי בבקשה.

שוש בן- יעקב: עד עכשיו חלק מהדוברים פה שדיברו על הנושאים בנטל של החוק הזה, הם דיברו על מחלקת החינוך והם דיברו על מחלקת הרווחה ואני רוצה להוסיף את הצלע השלישית וזה החינוך הבלתי פורמאלי שבעצם אנחנו מנהלי יחידות הנוער מנויים עליו.

שוש בן- יעקב: בסופו של יום כשהוועדה הזאת יושבת ומחליטה החלטות, מישהו צריך ברוב המקרים לבצע אותם בשטח זה אנחנו, אנחנו מול הנוער, מול הילדים.

שוש בן- יעקב: ובעצם חלק גדול מהדברים שמניתם בהתחלה, כל הדוברים הראשונים, המצגת של מה צריך להיות בתוך הוועדה הזאת, אנחנו עושים כבר בעבודה היום יומית שלנו.

שוש בן- יעקב: אנחנו משיגים את המידע, את האינפורמציה, אנחנו יודעים איפה נמצאים בני הנוער ברשות, אנחנו יודעים איפה מאורות הסמים של הישוב, אנחנו בדרך כלל גם בסופו של יום פוגשים את הנוער ומפנים אותו אל הכיוונים ואל המוסדות השונים ברווחה ובחינוך עם כל התוכניות הילה ותוכניות אחרות של קידום נוער.

שוש בן- יעקב: לכן כשהוזמנו לפגישה היום, אנחנו מאוד שמחנו, אלף, בגלל שבתוך החוק של פקודת העיריות שמדברים על חברי הוועדה אז כשמדברים על החינוך הבלתי פורמאלי, אז הנציגים היחידים שיושבים בוועדה הזאת, אנשי תנועות הנוער ונציג ארגון התנדבותי שעניינו קידום ענייני הילדים והנוער.

שוש בן- יעקב: ואנחנו חושבים שאנחנו צריכים להיות שם, אלף בגלל שאנחנו עושים בסוף היום את רוב העבודה ובית, מעבר לזה דיברו כאן הרבה, יושבי ראש של הוועדות שהם נבחרי ציבור, הם לא נבחרי ציבור, הם מקבלים משכורת, הם לא מקבלים משכורת, אנחנו עובדי הרשות, הארגון שלנו מוכר גם על ידי השלטון המקומי ואנחנו אלה שצריכים בסופו של דבר לעשות את העבודה.

שוש בן- יעקב: ולכן אני אומרת כאן שאנחנו מוכנים לבוא ולהיות חלק פעיל בתוך המזכירות הזאת.

שוש בן- יעקב: אני חושבת שחלק ממה שחסר פה, לפחות בהתחלה, וזה שאין פה המון רשויות אחרות שלא הגיעו היום לדיון כי בעצם לא קיימת שם הוועדה, זה בגלל שאין מי שיפעיל את הנושא בשטח, אין מי שירוץ אם הפרויקטים, אין מי שיביא את הרעיונות ובסופו של דבר גם יעשה את העבודה, אני לא קוראת לזה השחורה, אלא העבודה שאנחנו מאוד אוהבים לעשות וכולנו עושים אותה בחפץ לב.

שוש בן- יעקב: ולכן אני חושבת שמעבר לזה שאנחנו צריכים להיות חלק מתוך חברי הוועדה, אנחנו גם צריכים להיות המזכירים שלה או איזה שהיא דמות, שיהיה לנו מקום של להיות מניע של הוועדה הזאת ולנדנד לכל האנשים שאמורים להיות בתוכה להיפגש, שאכן יקומו ועדות כאלה בתוך הרשויות המקומיות ובסופו של דבר גם שיהיה להם תפוקה כלשהי.

הדל יוניס: אני אציג את הפעילות של אב"י בנושא קידום הוועדות האלה.

הדל יוניס: בעצם מאז שמרכז השלטון המקומי יידע באוקטובר 2000 את כל הרשויות המקומיות על חובתם להקים את הוועדה, אב"י ביצעה שתי בדיקות, אחת בסוף 2000, כמעט חודשיים לאחר ההודעה ובבדיקה דיווחו 25 רשויות מקומיות על קיומה של ועדה והייתה ישיבה ראשונה וכל הפרוטוקול נשלחו לאב"י והם קיימים גם באתר האינטרנט שלנו שהם יכולים גם להוות חומר למידה על איזה נושאים צפו בוועדות אלה.

הדל יוניס: בדיקה נוספת שעשינו הייתה במאי 2001 והיא הייתה מדגם, במדגם שעשינו ב-31 ערים ומועצות.

הדל יוניס: מצאנו שב-11 ערים הוקמה ועדה ושלחו לנו את הרשימה ואת הפרוטוקול הראשון של הישיבה.

הדל יוניס: בשתי ערים הוקמה ועדה לקידום מעמד הילד אך לא נשלחה אלינו, הודיעו על הקמה אבל לא נשלחה אלינו שום רשימה.

הדל יוניס: שתי ערים נמצאות היו בתהליך של הקמה וב-16 ערים לא הוקמה שום ועדה בנושא.

הדל יוניס: מה שרציתי להוסיף גם שלאב"י יש ועדה מייעצת בעזרה בהקמת ועדות כאלה, אנחנו מקבלים פניות רבות של מועצות מקומיות שמנסים להקים, גם בהליכי הקמה, בהליכי התלבטות, ואנחנו עושים ישיבת הסברה והרצאות על כל הנושא של תפקיד הוועדה ואנחנו בעצם יכולים גם כיום מוכנים להמשיך לקבל פניות כאלה.

הדל יוניס: מהבדיקה גם שעשינו הנושאים המרכזיים שעלו מהפרוטוקולים, הנושאים שהתמקדו בהם ועדות פעילות, היו כל הנושא של שיתוף פעולה בין הגורמים השונים בעיר.

הדל יוניס: הצפת בעיות הנוגעות לטיפול בבני נוער.

הדל יוניס: גם טיפול בנושאים ספציפיים, חלק מהוועדות לקחו על עצמם לקדם נושאים ספציפיים כמו אלימות, סמים או טיפול בכל הנושא של זכויות במערכת החינוך.

הדל יוניס: בבדיקה גם שעשינו עם הוועדות ועם ראשי ערים, החשש המאוד גדול היה של ראשי ערים שהתנגדו להקמת ועדות כאלה, היה זה שהחשש שלהם שהוועדה תפלוש בתפקידה לעשות דברים אחרים הנוגעים למחלקות אחרות.

הדל יוניס: בעצם הסברנו שתיקון החוק הרציונל שלו הוא בעצם היה רק כל הרציונל הוא לאפשר תיאום פעילות בין כל הגורמים וגם שיתוף בני הנוער בדיוני הוועדה.

הדל יוניס: זהו בעיקר, זה הפעילות שלנו.

הדל יוניס: אפרופו גם אשדוד כסיפור הצלחה, אנחנו פעילים שם כנציגים של ארגון חברתי.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אני כבר אומר באופן חד משמעי ביותר, אני אומר לכם, אנחנו נפעיל את כל המנופים כנגד ישובים וראשיהם שלא יקימו ועדות ולא יפעילו אותם, חד וחלק, כולל הליכה לבתי המשפט, אין שום חכמות, כולל שינוי החוק והכנסת גורמי ענישה נגד ראשי הרשויות שלא יבצעו את החוק.

רן כהן: אין דבר כזה, לא ניתן שהנושא הזה שהוא נראה לי ממש בבת עינו של התהליך הזה, של זכויות ילדים וחיי ילדים ועתיד ילדים לא יהיה בראש מענייניהם של כל הרשויות המקומיות בארץ.

רן כהן: כן, טובה, אני מבקש מדוקטור קדמן ואנחנו נסיים.

טובה בן- ארי: דיברו פה על מעורבות הורים וילדים בנושאים שונים בחיי הילדים ואכן משרד החינוך מפתח ופיתח וישנם ערים שנמצאות כרגע בתהליך שנקרא "בונים הסכמות בחינוך", שאנחנו לוקחים מבתי הספר ומהגנים וברשויות את העובדים של הרווחה, החינוך, משטרה וכולי, אבל בצד זה הורים וילדים ומגיעים להסכמות ביחד, בתהליך מסוים לגבי מרכזי תרבות, לגבי תיאטרון, לגבי נהלים של בית ספר, לגבי מה שמותר או אסור בתוך בית ספר אפילו בשיעור, לגבי מה שמותר למורה, לתלמיד ולהורה.

טובה בן- ארי: אני חושבת שתהליך של בניית הסכמות הוא אחד המהלכים שמקבלים היום איזה שהוא סוג של תאוצה ואני אשמח שנצא לסיור פעם באחת הערים האלה.

טובה בן- ארי: בנושא של מעורבות ילדים זה דווקא מתקשר אלייך, אני אורחת קבועה בפרלמנט הילדים של חולון שהתארח פה ביום זכויות הילד בשנה שעברה ואני חושבת שהלוואי שירבו כמותו.

דיקלה צדוק: אני רוצה לומר שאצלנו מי שמוביל ועושה גם אם אין לו את הכותרת של ראש הוועדה, זה ראש העירייה, מנכ"לית העירייה, הסמנכ"לים של כל---

רן כהן: דיקלה, אנחנו אגב מאוד נשמח שראשי הערים ייקחו על עצמם, במקומות שאין ועדות, להיות ראשי הוועדות, אין לנו בעיה עם זה.

דיקלה צדוק: ומועצת התלמידים שלנו ומועצת הנוער פעילה בצורה בלתי רגילה.

רן כהן: יפה מאוד חולון.

עמרם בן- דוד: אני חושב שזה הצעה טובה, אני חושב, הזכיר החבר מראש העין שיש חסר, בכל אופן באשקלון אני רוצה לרתום את תנועות הנוער, עם מרכז בני עקיבא למשל, שאת הסניפים שלהם ישכירו בשעות אחרי הצהריים כמועדוניות במימון העירייה.

עמרם בן- דוד: אנחנו במקביל פתחנו סדנאות להורים, אני חושב שפה, כחבר כנסת, צריך אולי ליזום חוק שילד שנתפס באיזה שהיא עבירה או משהו, לחייב את ההורים שלו להשתתף בסדנאות האלה משום שלצערנו ההורים לא משתפים פעולה והם לא באים עם כל ההורים לסדנאות האלה.

רן כהן: אני מאוד אשמח אם תהיה מוכן לשלוח לי באמת בעניין הזה איזה שהוא נייר שאני אוכל לבדוק את הרציונל שלו, יכול להיות שכן.

רן כהן: תודה רבה, דוקטור קדמן ואני אסכם את הישיבה.

יצחק קדמן: רק כמה הערות מאוד קצרות, קודם כל אני מוכרח לומר שאני מאוד מזדהה עם הדברים שאמר סגן ראש עיריית באר שבע שיש מחסור עצום היום במשאבים כדי לדאוג לדברים הבסיסיים ביותר ובעניין הזה, אני יודע שגם חבר הכנסת רן כהן וגם אחרים נאבקים כל הזמן בסדרי עדיפויות לקויים שמביאים למצבים המאוד קשים שאתה מדבר עליהם.

יצחק קדמן: אבל יחד עם זה, אני חושב שרשויות מקומיות עם כל המחסור במשאבים יכולות ליזום פעולות, חלקם לא עולות כסף, ושמענו פה דוגמאות.

יצחק קדמן: אני רוצה לזרוק לך ולאחרים רעיון שדווקא קלטתי אותו מפעילות בגרמניה ששם דווקא יש כסף אבל עושים דברים נפלאים בנושא של קישור בין קשישים לילדים.

יצחק קדמן: אחד הפרויקטים שהקימו שם היה רשת של נאמני מגרשי משחקים.

יצחק קדמן: אתם יודעים, מגרשי משחקים, אין עירייה שאין, בונים משהו מאוד יפה, זה מהר מאוד נשחק, הופך להיות הרבה פעמים סיכון גבוהה מאוד לילדים, נדנדה שבורה, מסמרים בולטים, דברים מן הסוג הזה.

יצחק קדמן: הרבה פעמים העירייה לא מגיעה בכלל לבדוק מה נעשה במגרשי המשחקים, ילדים נפצעים שם לפעמים פציעות קשות ביותר.

יצחק קדמן: מה עשו בגרמניה, לקחו פנסיונרים שיש להם את הזמן, נתנו להם מדים יפים עם שם יפה, נאמן מגרש משחקים, כל פנסיונר יש לו גן אחד, הוא לא צריך להתרוצץ, הוא שם בא, מבקר מספר פעמים בשבוע, יש לו דרך לרשום אם יש ליקוי הוא מייד מאתר אותו ומודיע לעירייה.

יצחק קדמן: לא צריך בשביל זה תקציבים גדולים, אפשר לעשות דבר כזה בכל רשות מקומית בישראל, להוריד את מספר הילדים שנפגעים.

יצחק קדמן: אני נתתי את זה רק, קצת התפלאתי, אמרתי את זה לרן כהן, שרוצים שהכול יגיע מלמעלה, מהממשלה, מהכנסת, הרי אין לאף אחד מונופול על חשיבה יצירתית, יושבים אנשים טובים ברשויות המקומיות, כמו הרעיון הזה, אפשר לעשות אין ספור רעיונות, לא כולם עולים כסף, אפשר ליזום את זה, הרשויות המקומיות יכולות להיות פעילות בהרבה מאוד תחומים.

יצחק קדמן: הוזכר פה נושא הבטיחות מה שמרתיח אותי כל פעם מחדש, איך הורים מסיעים ילדים לא חגורים ברכב, לא צריך שהממשלה תבוא לכל ישוב כדי להקפיד שילד ייסע חגור ברכב אפשר לעשות מבצעים, יש כל כך הרבה דברים שאפשר לעשות.

יצחק קדמן: אני רק רוצה דבר אחד לבסוף להגיד שכן אולי הוועדה צריכה להכריח את משרדי הממשלה.

יצחק קדמן: דובר פה בצדק הרבה מאוד על בסיס של מידע ונתונים ומאגרי מידע.

יצחק קדמן: היום בחלק גדול ממשרדי הממשלה, כולל הלמ"ס, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כשנאספים נתונים הם לא מפולחים לפי ישובים.

יצחק קדמן: ואז הבעיה היא שבישובים, יש לך של האזור, של המחוז, של שטח גיאוגרפי מאוד גדול והישוב עצמו לא יכול לקבל את הנתונים ששייכים לעיר שלו, כולל אגב, מה שראינו פה, לא במקרה יש מעט ישובים שנזכרים, במוסד לביטוח לאומי מספר הילדים מתחת לקו העוני, הביטוח לאומי מפרסם רשימה מאוד מוגבלת של ישובים ששם הוא נותן את הנתונים, אין שום סיבה בעולם שלא יהיה פילוח לפי ישובים שזה כלי עבודה לרשויות מקומיות ויכול להיות שצריך להכריח את משרדי הממשלה, את הלמ"ס ואת הביטוח הלאומי כשהם נותנים נתונים, שיפלחו אותם לפי ישובים, זה כלי עבודה חשוב מעין כמוהו לכל האנשים המצוינים שיושבים פה כדי שהם יוכלו לראות מה המצב, איך לפעול.

שלום דרב: בראש העין דווקא יש עיגון של משאבים בנושא של הסכמות בני נוער, כמו שדיברה קודם נורית, אמנה חברתית שהצורך במניעת ונדליזם שזה באמת רעה חולה בהרבה מקומות.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: רבותיי, אני רוצה לסכם בכמה תשובות וגם כמה אתגרים.

רן כהן: אני כבר אומר באופן חד משמעי, הכותרת של מה שאנחנו רוצים לעשות, אנחנו רוצים להפוך את כל הישובים שלנו לטובים יותר בעבור הילדים, זאת הסיסמה, רוצים לדאוג שכל ילד בישראל יזכה מהישוב שלו למיטב היכולת להתפתח באופן הבריא ביותר, המוכשר ביותר ולפתח את חייו, זה מה שאנחנו רוצים.

רן כהן: עכשיו, אני כבר אומר, אנחנו באמת נעבוד ביחד עם המועצה לשלום הילד לגבש קריטריונים ככל האפשר בהירים ומדידים ונצא ברעיון הזה של עיר ידידותית לילדים שלא העיר תכתיר את עצמה אלא אנחנו נכתיר את העיר על פי המימדים שבו הדבר הזה יעשה, ועיר שתהיה טובה לילדים תקבל את הכותרת הזאת, עיר שתהיה רעה לילדים לא תקבל.

רן כהן: אני כבר אומר את זה, אולי גם תקבל מכתב נזיפה אם היא תהיה רעה באופן מובהק, אני אומר את זה באופן ברור.

רן כהן: עכשיו אני רוצה לומר את הדבר הבא, אלף, עלה פה רעיון שאנחנו נציע נושא שנתי או נושא חצי שנתי ביוזמה של הוועדה.

רן כהן: אתם יודעים מה, אני אומר את זה ברצינות, אם אנחנו נראה לנכון לעשות את זה, נעשה את זה, אבל אני בהחלט מציע לקבל את העמדה של דוקטור קדמן, רבותי, אל תסתכלו עלינו, תסתכלו על הילדים שאצלכם ותראו מה הם צריכים.

רן כהן: הרעיון לא בא מהראש, הרעיון בא מזה שרואים מה הילדים שלכם קוראי טעם ברחוב, בבית, בשכונה, בסביבה, בבית הספר, במרפאה, תראו את זה משם ומשם שיעלו הרעיונות.

רן כהן: אנחנו נשתדל להפיץ את זה בניכם, למרות שתראו, אנחנו לא דואר, אנחנו ועדה של הכנסת זה הכול, אפילו לא ועדה סטטוטורית ממש.

רן כהן: אנחנו עושם את זה ונעשה את זה הכי טוב.

רן כהן: עכשיו, דבר אחרון, אני כן אפנה, אני אקבל את האתגר של דוקטור קדמן, אני אפנה לראש הלמ"ס והביטוח הלאומי בבקשה לפלח את הנתונים שברשותם לישובים כדי שיוכלו להעביר את זה אליכם ואתם תוכלו לקבל, לפחות כל מה שנוגע לילדים.

רן כהן: אני בטוח שאם הוועדה תעבוד עם מפקד המשטרה המקומית אתם תקבלו את כל שיתוף הפעולה, אני לא פגשתי עוד אף פעם את המשטרה לא מוכנה לשתף פעולה כדי למנוע את האסונות האלה, בוודאי כדי לפתור את הבעיות כאשר הם מתגלות.

רן כהן: תעבדו ישירות עם מפקדי המשטרה במקומות, זה לא בעיה של נתונים, כי הנתונים האלה הרבה מאוד פעמים בעייתיים, אבל בשיתוף פעולה נכון, האמן לי אפשר לעשות את זה.

רן כהן: עכשיו אני רוצה כמה נקודות שעלו פה בדיון.

רן כהן: שלום אומר, לא לשכוח את חובות הילד, זה נכון.

רן כהן: אבל חובות הילד הם ברמה שבינו לבין הוריו, ברמה שבינו לבין המורה, ברמה שבינו לבין תנועת הנוער שבה הוא עובד, אנחנו באים להילחם על זכויות הילדים.

רן כהן: זה התפקיד שלנו, חובות ילד, בבקשה תיקחו אותם בכל רמה של שיתוף הפעולה שבה הוא נמצא במסגרת שבה הוא נמצא, זה בסדר גמור.

רן כהן: על חובות הדיווח אני עניתי ואנחנו נעשה את זה ודוקטור רינה ארז, אני מתכוון לעשות דבר כזה, בגלל זה התלחשתי פה עם דוקטור קדמן ועם ענת, אנחנו נשתדל להכין איזה שהוא מודל למיפוי מידע שדרוש לכם על הילדים בישובים וננסה לראות באיזה אופן, אם נורית תואיל להעביר לנו את המודל וגם מוטי וינטר וגם משרד החינוך, תעבירו אלינו את המודלים.

רן כהן: ננסה לעצב איזה שהוא מודל מיטבי כדי שתוכלו להשתמש בו בישובים שלכם כדי שיהיה לכם מידע.

רן כהן: שוש שאלה אותי איך אפשר לגייס את ההורים, תאמינו לי זאת אחת הבעיות הכי קשות שאני מתקשה בהם.

רן כהן: המון פעמים אנחנו דנים בדיונים האלה, תראו את הרשימות ואיזה דברים דנו פה, מגיעים למסקנה שצריך לגייס את ההורים.

רן כהן: ואז יש איזה פנייה שלי או של הוועדה, לא משנה, אל ההורים להתגייס וזה המון פעמים בעייתי כי איך מגיעים להורים, אז אולי, אני לא יודע, דוקטור קדמן, אולי אפשר לשבת עם ועד ההורים הארצי, אני מוכן לעשות את זה עם גורמי ועדי הורים עירוניים ולשבת איתם ולברר באיזה אופן אפשר לגייס את ההורים לטובת המטלות האלה.

רן כהן: אני מבטיח לכם שאנחנו נשתדל לבחון את העניין הזה, באיזה אופן אפשר להגיע להורים כדי לגייס אותם יותר, דרך משרד החינוך אולי, בבקשה, אני אשמח מאוד לעשות את זה.

רן כהן: אני חושב שפחות או יותר כיסיתי את כל הבעיות שעלו.

רן כהן: יחידות נוער בעיריות לדעתי צריכים לעבוד בשיתוף פעולה כאשר מה שאני מצפה זה שהוועדה העירונית שהוקמה בתוקף החוק היא תהיה מסגרת הגג שתפעיל את כל הגורמים שנוגעים לנוער ולילדים בישוב.

רן כהן: זה בעצם צריך להיות המטריה לכל הפעילות הזאת, נדמה לי שזה דיי חשוב.

רן כהן: אני חוזר דווקא לתביעה שהעלה יצחק מרציאנו בתחילת הדיון, רבותי, אנחנו רוצים להיות הקול שלכם ברמה הלאומית, במקום שבו יש גזירות כלכליות שגוזרות משאבים שמונעים מהילדים את הסיכוי לחיות חיים ראויים, תשימו את זה אצלנו, תנו את זה לנו, שנוכל להיות אלה שילחמו למען העניין הזה, כי אני יודע שבבית הזה נקבע תקציב המדינה, בבית הזה מחליטים איזה גזרות, איזה חוקים מבוטלים ואיזה חוקים מתבצעים, אנא שימו אותנו במידע שלכם כדי שנוכל להילחם ולבצע את התפקיד שלנו בעניין.

רן כהן: אני רוצה מאוד להודות למועצה לשלום הילד, לדוקטור קדמן, לענת אופיר, אני רוצה מאוד להודות לאנשי משרדי הממשלה, אתם רואים אותם לפניכם, הם מוכנים לעזור, משרד הבריאות, משרד העבודה והרווחה, החינוך, משטרת ישראל, רבותי כולנו עומדים לרשותכם כדי שנוכל לעבוד.

רן כהן: עולה לי איזה רעיון לעשות מפגש כזה פעם בחצי שנה, כי הרי גם נצטרך לחלץ את אלה שיבחרו בינתיים וגם לקיים את הדיאלוג הזה.

רן כהן: נדמה לי שזה יכול להיות דיי חשוב.

רן כהן: אני מאוד מודה לכם, מאחל לכם הצלחה בתפקיד, תודה רבה, בהצלחה לכם ובעיקר לילדים שלכם.