הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 129, 2005-07-06 09:30

רן כהן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

רן כהן: אני מקבל בברכה את ראש עיריית חולון שנמצא איתנו כאן, ואת מוטקה נתנזון שממונה על הנושא הזה.

רן כהן: הנושא הוא לא חולון, שיהיה ברור, נכון שזה היה הטריגר, המאיץ לדיון, אבל זה לא הנושא.

רן כהן: הנושא הוא לא האסון שקרה אתמול, אני מקווה שייגמר בלא אסון.

רן כהן: אבל זה התחיל באסון בבריכת השחייה בקאנטרי קלאב ברמת גן שם נפגעו למעלה מ-30 ילדים מפגיעת כלור.

רן כהן: היום אנחנו רוצים לקיים דיון רציני על מחירי הכניסה לבריכות השחייה עבור הילדים.

רן כהן: אנחנו נמצאים בעונת הקיץ, החופש הגדול, ילדים בישראל באופן הטבעי ביותר רוצים לשחות בבריכה, לבלות את הקיץ כיאות, כמו שילד ישראלי אוהב לבלות.

רן כהן: העניין של המחירים, והעניין של הפיקוח גם בעקבות פרשת הכלור מאתמול, הופכים להיות בעצם לסוגייה חשובה וראוייה לטיפול בוועדה לזכויות הילד כאן בכנסת.

רן כהן: רבותי, מהנתונים שהכין אגף המידע בכנסת, עולה שאין ממצאים מספיק מפורטים.

רן כהן: אבל מהנתונים שהשיגו עולה שמחיר כניסה ממוצע לילדים השנה הוא קצת יותר מ-47 שקלים, לעומת מחיר ממוצע בשנה שעברה של 42 שקלים.

רן כהן: כלומר כאן כבר היתה העלאה של למעלה מ-10%, למרות שהשכר במדינה לא עלה ב-10%.

רן כהן: ודאי שאם הם עלו, זה היה בשיעור מאוד זעיר, אולי אפילו גם ירדו.

רן כהן: לא זו בלבד, אלא שאנחנו מוצאים שבירושלים למשל, אם ניקח פרטים, בבריכת המתנ"ס בגילה - 30 שקלים, בבריכת המתנ"ס נוה יעקב – 25 שקלים, בתל-אביב בקאנטרי ל' – 45 שקלים, בבריכת השחייה ברמת אביב בתל אביב – 37 שקלים, בבריכות עירוניות בתל-אביב, בדני, מרכז ברבור, ונווה גולן – 25 שקלים.

רן כהן: שבת – 28 שקלים.

רן כהן: בראשון לציון – 22 שקלים.

רן כהן: אני חייב לומר שאלה מחירים איכשהו סבירים.

רן כהן: אני מקווה שהרבה מאוד ילדים יוכלו להגיע לבריכות ולהנות בהם במחירים האלה.

רן כהן: בחדרה בבריכה העירונית – 35 שקלים, אני לא מבין למה, איזו סיבה יש בעולם שהמחיר הוא כזה.

רן כהן: באשדוד בבריכה העירונית חרצית – 18 שקלים בימי חול, סגורה בשבתות וזה דווקא חבל.

רן כהן: אלה הנתונים שהצלחנו לאסוף בכנסת.

רן כהן: אנחנו רוצים לקיים דיון בנושא הזה.

רן כהן: הייתי מודה מאוד לנערים מ"קו הזינוק", שנמצאים איתנו כאן, דווקא הייתי פותח בכם למרות שאתם על תקן אורחים, אם מישהו או מישהי מכם מוכנים לומר לנו - קצת רושם שלכם, לא רק על המחירים, אלא גם על התנאים, על הנגישות, או איך זה נראה בעיני ילדים יותר צעירים מכם.

רון –  תלמיד: אני מבית הספר "אליאנס" בתל אביב.

רון –  תלמיד: אני גר באזור של רמת אביב.

רון –  תלמיד: המחיר של הבריכה ברמת אביב הוא לא כזה, הוא יותר גבוה, עד 50 שקלים.

רן כהן: זה הרבה יותר יקר.

רון - תלמיד: גם מבחינה אישית התנאים שמקבלים שם, אין בכלל טעם ללכת לשם.

רון - תלמיד: הבריכה לא נקייה, יש שם ג'וקים בריצפה.

רון - תלמיד: אישית אני אוהב ללכת לבריכות בקיץ.

רן כהן: מה שאתה אומר, שאין דיווח אמיתי על המחירים.

רן כהן: כי מה שדיווחו לכנסת זה כנראה לא אמיתי.

רן כהן: הדבר השני, זה גם תלוי בתנאים שהבריכה מספקת.

רן כהן: אתה אומר שלפחות ב"אליאנס" ברמת אביב זה לא מספק.

מוטי – תלמיד: אני מאור יהודה, עבדתי כמציל.

מוטי – תלמיד: אני יכול לומר שהתנאים אצלנו הם בסדר גמור.

מוטי – תלמיד: השנה העלו את המחירים מ-25 ל-35 שקלים.

רן כהן: עלייה ב-40%.

מוטי – תלמיד: באור יהודה יש הרבה ילדים, ולהם אין מה לעשות.

מוטי – תלמיד: אין להם לאן ללכת.

רן כהן: זה אפילו הרבה יותר רחוק מהים.

מוטי – תלמיד: למשל אישה עם שלושה ילדים.

מוטי – תלמיד: רק המחיר עולה 35 שקלים לילד אחד.

מוטי – תלמיד: גם האמא צריכה לשלם על עצמה, שלא נדבר על האוכל שהיא צריכה לקנות, ארטיקים, שתייה.

מוטי – תלמיד: אני הולך עם החברים לבריכה בחולון.

מוטי – תלמיד: עבדנו, ואנחנו עובדים כדי להוציא את הכסף הזה.

רן כהן: כמה זה עולה שם בחולון?

מוטי – תלמיד: זה עולה 80 שקלים.

רן כהן: מה שמעניין שאתה בורח מה-35 שקלים ל-80 שקלים.

מוטי – תלמיד: בחולון יש דברים שבאור יהודה אין.

מוטי – תלמיד: אין לנו מתקנים, יש לנו מגלשה אחת, בריכה אחת.

מוטי – תלמיד: פתוח מהבוקר עד שעה שתיים.

מוטי – תלמיד: אם אני רוצה לצאת לבלות עם חברים זה בחולון.

מוטי – תלמיד: אני רק יודע דבר אחד ש-72 או 80 שקלים זה לא משנה בהרבה, זה ממש יקר.

רן כהן: קודם תיארת בצדק שלשלם 35 שקלים לאמא ושלושה ילדים זה 140 שקלים רק כניסה, ועוד ארטיק, ועוד אוכל וכו', זה סיפור של 200 שקלים רק על הבריכה.

רן כהן: לפני חשמל מים וכלכלה.

רן כהן: אבל עכשיו אתה אומר לי שאתה הולך ב-80 שקלים שזה יותר מפי שניים, אז איך אתה מסביר את זה?

מוטי – תלמיד: בגלל זה אני אומר, שאין לנו מה לעשות.

מוטי – תלמיד: אלו מקומות שממש אני אוהב ללכת.

מוטי – תלמיד: ואם אני צריך לשלם 80, אני אוסף את הכסף, בהחלט אני הולך עם חברים למרות שזה יקר.

מוטי – תלמיד: לא משקיעים באור יהודה כמו שמשקיעים בימית 2000.

מוטי – תלמיד: התנאים בימית 2000 ממש טובים, יש שם מגלשות והמון דברים, נכון שזה באמת יקר.

מוטי – תלמיד: אנשים מחולון שילמו ועכשיו זה פרטי.

מוטי – תלמיד: אני לא יודע מה אתם חושבים, אני חושב ש-72 שקלים או 80 שקלים זה ממש לא משנה, זה יקר.

מוטי – תלמיד: המצב פה קשה במדינה, לאנשים אין כסף.

מוטי – תלמיד: אין לאן ללכת לילדים, ים, בריכה, זה מה שילדים אוהבים.

עדי – תלמידה: אני מ"צלקין".

עדי – תלמידה: לא הוגן שקובעים את המחירים של הכניסה לפי המיקום של הבריכה.

עדי – תלמידה: יש ילדים שגרים באזורים שלא מרוצים מהבריכה שיש לידם, הם היו רוצים להיכנס לבריכה כמו ברמת אביב, או במקומות אחרים.

עדי – תלמידה: אז אולי אלה שברמת אביב באמת יכולים לשלם את המחיר הזה, אבל יש כאלה שלא.

עדי – תלמידה: אחר כך מתפלאים למה יש ילדים ברחובות, ולמה זה מידרדר לפשע ולסמים.

עדי – תלמידה: אני לא מאשימה את כל הבריכות, אבל זה בריכה וזה עוד דברים אחרים.

עדי – תלמידה: בקשר למה שמוטי אמר, אתה אומר בסדר, לא נורא זה שווה את המחיר, חוסכים ונכנסים לימית 2000.

עדי – תלמידה: זה שהם משקיעים בבריכה ובמים, עדיין זה לא מקנה לה את הזכות לקחת מחיר כל כך גבוה.

עדי – תלמידה: לא משנה כמה הם משקיעים, אני בטוחה שהם מרוויחים יפה מאוד.

עדי – תלמידה: זה לא מקנה להם את הזכות לקחת מחיר כל כך גבוה.

עדי – תלמידה: יש ילדים שלא יכולים לשלם את זה.

עדי – תלמידה: מה תגידו להם?

עדי – תלמידה: אל תיכנסו לבריכה, לכם לא מגיע, מה תגידו להם?

רן כהן: תודה רבה לך עדי.

רן כהן: הייתי רוצה לבקש משבת

רן כהן: אי לוי הממונה על פיקוח המחירים במשרד התעשייה והמסחר, אם אתה מוכן לומר לוועדה בבקשה, מה רמת הפיקוח שמתקיימת היום לגבי הבריכות.

רן כהן: כי מה שנמסר לנו בדיווח של מחלקת המחקר בכנסת, מפי אבירם כהן, דובר השלטון המקומי, וגם ממך שבתאי לוי, משרד התמ"ת, שאין פיקוח ואין מעקב על מחירי הכניסה לבריכות בישראל.

רן כהן: מה תוכל למסור לנו בבקשה מר לוי.

שבתאי לוי: אולי אפתח בזה, שמי כמו השר שלנו לשעבר יודע את מטרות החוק לפיקוח על מחירים ושירותים.

שבתאי לוי: מטרות החוק הן למנוע ריווחיות יתר מבעלי מונופולין, מי שהוכרז כבעל מונופולין.

שבתאי לוי: בכל מקום של שוק תחרותי, כמו שוק הבריכות, המשרד שלנו נוטה לא להתערב כדי לאפשר את הריווחיות המתאימה למי שמפעיל את הדברים, כדי לאפשר כניסה של יזמים חדשים לתוך התחומים האלה.

שבתאי לוי: במקרה הזה של בריכות שחייה, יש גם בעיה נוספת של עונתיות.

שבתאי לוי: רוב השנה אני מניח, מתוך היכרות כמו שכולם יודעים, שהבריכות לא כל כך מכסות את ההשקעות שיש להן בהפעלת הבריכות.

שבתאי לוי: בתקופה הזאת של הקיץ, שאוכלוסיית הילדים בעיקר נזקקת לבריכה, יש לחץ גדול מאוד.

שבתאי לוי: בכל שוק תחרותי המחירים נקבעים על פי מחירי היצע וביקוש.

שבתאי לוי: כמובן שהביקוש הוא גבוה יותר בתקופה הזאת, ולכן המחירים עולים בהתאם.

שבתאי לוי: אנחנו יכולים רק לקוות שייכנסו יותר ויותר יזמים לשוק הזה, אם באמת המחירים מאפשרים ריווחיות גבוהה.

רן כהן: כן, אבל נכון להיום מאחר וזה ענף לא מי יודע ריווחי, יזמים לא כל כך נכנסים, אז המחירים הם מחירים על פי מה שכל אחד קובע לעצמו באזור.

רן כהן: מי שיש לו אזור טוב כמו שעדי דיברה, בעצם הוא לוקח שם את המחיר שהוא רוצה מבלי שהוא מתחשב ברמת היכולת של הוריהם שיש הכנסה נמוכה לשלם את זה.

רן כהן: למעשה אין תחרות אמיתית בענף.

שבתאי לוי: אני לא מסכים איתך, אני מאמין שכן יש תחרות בענף.

שבתאי לוי: נכון שנדרשות השקעות גבוהות ורמת שירות גבוהה, אבל אם יווצר מצב שיהיו מחירים נמוכים, מה שיגרום לכניסה של יותר ויותר אנשים, כמובן מחיר נמוך מאפשר יותר ויותר כניסה של אנשים, ממילא הבריכה לא תוכל לפעול כמו שצריך, אז המחיר גם כן מהווה מעין וסת כזה – מחיר שיווי המשקל בין ביקוש להיצע שלא ייכנסו מעבר למה שהבריכה מסוגלת להכיל.

שבתאי לוי: אני מניח שאף אחד מכם לא היה רוצה להיות בבריכה שהיא עמוסה ומלאה עד בלי סוף, שאי אפשר בכלל להיכנס למים.

רן כהן: לא רוצים בריכות של מרק בשר.

שבתאי לוי: ודאי, אז המחיר הוא בעצם הוסת שקובע את מספר האנשים שייכנסו.

רן כהן: אני מאוד מודה לך.

רן כהן: הייתי רוצה לבקש מהאורחים, אם מישהו יכול לתת לנו מושג האם מתקיימת באמת איזושהי תחרות בענף הזה, שיכולה להוביל להורדת מחירים כדי שילדי ישראל יוכלו להנות בבריכת שחייה בקיץ.

רן כהן: והדבר השני, אם יש איזושהי יכולת של פיקוח על מחירים שתגרום למצב שבו בריכת שחייה תהיה שווה לכל נפש של ילד.

ניסן זכריה: חבר מועצת עיריית חולון, תושב שכונת ג'סי כהן.

ניסן זכריה: אני מסכים עם הטענה של נציג המסחר והתעשייה.

ניסן זכריה: פניתי בזמנו לשר וביקשתי פיקוח על המחירים.

רן כהן: זה לא היה כשאני הייתי השר.

ניסן זכריה: לא אתה, אולמרט.

ניסן זכריה: הוא טען שאין צו פיקוח מחירים על בריכות שחייה.

ניסן זכריה: בחולון חשוב לציין, שימית 2000 בריזה ונחשונית, בריכות שמתוחזקות ומופעלות על ידי עיריית חולון באמצעות חברת בת, והן מתוחזקות ברמה מאוד גבוהה.

ניסן זכריה: הן מאוד אטרקטיביות, אני אישית מנוי בבריכה בבריזה, שהיא גם אחת מהבריכות העירוניות.

ניסן זכריה: הרמה שם מאוד גבוהה, וגם ההיצע והאפשרויות לילדים ולציבור הרבה יותר רחב מבריכות אחרות.

ניסן זכריה: לכן היא הפכה להיות בריכה אטרקטיבית, ואני חושב שזה לזכותו של הצוות שמנהל את המקום, וצריך להגיד את הדברים על דיוקם.

ניסן זכריה: מאחר והתאגיד הוא תאגיד עירוני, בעלי המניות זה עיריית חולון, קרי, התושבים הם הריבון.

ניסן זכריה: אני חושב שמן הראוי, כדי גם לשמור על עקרון הוסת, שלא תהיה התנפלות המונית בבריכות, אז לפחות לאותם תושבי המקום עצמו, אני חושב שיש איזושהי זכאות מינימלית למחיר קצת יותר מסובסד.

ניסן זכריה: מעבר לשיקולים הכלכליים, ומעבר לשיקולים האחרים לגבי הפעלת המערכות, אני חושב שזה צריך להיות הדבר הדומיננטי.

ניסן זכריה: אני מצטער שזה בכלל הגיע לדיון פה בוועדה, אני חושב שהנושא הזה היה צריך להיסגר בבית בחולון עצמה, על פי צרכים, לעשות מבחן הצרכים, וגם לפי רצון הציבור.

ניסן זכריה: הציבור בהחלט הוא הריבון של הבריכות, נבחר בחולון ראש עיר בבחירות דמוקרטיות, נבחרה מועצת עירייה שהיא בעצם מייצגת את הציבור, כולם הלכו להליך בחירות דמוקרטי.

ניסן זכריה: אני חושב שהנושא הזה היה צריך להיות מוכרע בתוך העיר חולון, שהעיר חולון היתה צריכה להגיד, אנחנו עיר הילדים, ואנחנו רוצים שבחולון ילד תושב העיר לפחות, לא מאור-יהודה, למרות שגם אותו הייתי רוצה שייכנס לבריכה במחיר מוזל, אבל לפחות תושב חולון, תהיה לו האפשרות לקבל את הפריבלגיה המינימלית.

ניסן זכריה: ערן, אתה חייב להבין שאין פה טרוניה אישית.

ניסן זכריה: יש הרבה מאוד ילדים בחולון, אני אומר בצער רב, שלא יכולים להיכנס לבריכה והם רואים את זה רק דרך הפרסומים בעיתונים, בגלל שהמחיר גבוהה.

רן כהן: תרשה לי, מה שהבנתי מבירור ראשוני, לא באתי להחליף את העיר.

רן כהן: בתור יושב ראש הוועדה לזכויות הילד, חשבנו בוועדה שכאשר עולה תופעה כזאת שבה הילדים צריכים לשלם 65 שקלים כדי להיכנס לבריכה, שהדבר הזה ראוי לבדיקה ולבירור בכל הארץ.

רן כהן: לכן הדיון הוא על כל הארץ, לא על חולון.

רן כהן: אני מודה לראש העיר ולראשי צוותו שבאו לכאן, אבל חשבתי שזה נכון שהדבר הזה יידון כאן כדי שנראה מה התמונה שכל ילד בישראל יוכל לזכות בבריכה.

רן כהן: אגב, אני גם לא נכנס לעימותים פנימיים בעניין הזה.

רן כהן: חשבנו ש-65 שקלים לילד, להיכנס לבריכת שחייה בקיץ זה סכום עתק בעיניי.

רן כהן: אם אמא ושלושה ילדים כפול 65 שקלים, הרי זה כבר סכום ש-90% מהמשפחות בישראל לא יכולות לעמוד בו, ו-90% האלה גרות רובם הגדול בחולון.

רן כהן: מי שגר בסביון לא מגיע לחולון כדי להשתתף - - -

ניסן זכריה: אולי הוא מגיע.

רן כהן: אולי הוא כן.

רן כהן: בסדר, אם הוא מגיע, אז שיהיה בכיף לחולון ושישלם גם 100 שקלים, זאת לא בעיה שלנו.

ניסן זכריה: חבר הכנסת רן, תחדד את הנקודה הבסיסית.

ניסן זכריה: בריכה פרטית, אתה לא יכול לכפות על הבן-אדם, זה עסק פרטי לכל דבר.

ניסן זכריה: בריכה עירונית בבעלות הציבור, אני חושב שבקטע הזה דווקא כן יש מלה לאספקט של המחיר.

ניסן זכריה: כלומר, עם כל הכבוד, עם כל ההבנה הכלכלית של המערכת שצריך לנהל בריכה ולתחזק אותה.

ניסן זכריה: דרך אגב, הבריכות האלה הן בריכות מינויים.

ניסן זכריה: בריכות מינויים מטבען ברגע שהם עוברים את סף המנוי, הן הופכות להיות מחזיקות את עצמן.

ניסן זכריה: כלומר, הכניסה של הילדים במחירים מוזלים לא יכולה לקבוע, היא יכולה לקבוע אולי רק בדבר אחד, כמנוי בבריכת בריזה למשל, אם אני בא יום אחד והבריכה מלאה בילדים שבאו מבחוץ, אז אולי זה יגרום לי קצת לאי-נוחות.

ניסן זכריה: אבל רוב המינויים בבריכות הם צרכני מתקני ספורט, חדרי כושר ודברים אחרים.

ניסן זכריה: הדבר האחרון שאני מבקש, שלפחות ברמה הציבורית, לא בחולון דרך אגב, עזוב את חולון, בכל הארץ.

ניסן זכריה: שיהיה פיקוח לפחות ברמה הציבורית על מוסדות ציבוריים ולא פרטיים.

רן כהן: להערכתך, אם היינו רוצים היום לצאת ולבקש את כל ראשי הערים בארץ לדאוג לזה שבריכה תהיה מצרך שווה לכל נפש.

רן כהן: איזה סדר גודל מחיר הוא סביר?

יעקב מרגי: קודם כל שתהיה בריכה.

רן כהן: זה ברור, מי שאין לו בריכה שיבנה.

ניסן זכריה: יש לי כרגע קייטנה בחולון, נרשמו 1,900 ילדים.

ניסן זכריה: בדקתי את הנתונים.

ניסן זכריה: הבן שלי רשום בקייטנה בג'סי כהן.

ניסן זכריה: אתה ביקרת ומכיר את המקום.

ניסן זכריה: לאן לוקחים את הקייטנים לאיזו בריכה?

ניסן זכריה: לנווה עופר בתל-אביב.

ניסן זכריה: צא ולמד.

ניסן זכריה: שנית, קח את עיריית ראשון לציון.

ניסן זכריה: יש לה בריכה מאוד יפה ברמת אליהו, תראה כמה גובים שם.

ניסן זכריה: חבר'ה זה עובדות, אני לא מספר סיפורים.

ניסן זכריה: הילד שלי היה אתמול בבריכה בנווה עופר.

רן כהן: כמה זה עולה שם?

ניסן זכריה: שם זה מחיר מוזל, יש נתונים.

ניסן זכריה: נתון שני, לגבי מחיר סביר – צריך לקחת מספר בריכות עירוניות ברחבי גוש דן, ברמת אליהו בתל אביב, לא משנה, לעשות שיקלול מהגבוה עד הנמוך ולמצוא דבר מאוזן באמצע.

ניסן זכריה: אני יודע שבעיריית חולון יש מבצעים ל-10 כניסות זה יותר זול, ויש במתנ"סים התעוררות למחירים יותר מוזלים.

ניסן זכריה: אני חושב שהדבר האלמנטרי זה כשאתה מגיע לקופה – אמא עם ארבעה ילדים שלא מבקרת במתנ"ס, היא צריכה לדעת שבקופה רשום שם תושבת חולון, ילד ישלם במקום 65 שקלים לבריזה, לא לימית 2000, בריזה היא בריכה רגילה, אין בה הרבה אטרקציות, אז מחיר הכניסה יהיה במחיר סביר.

ניסן זכריה: אני לא רוצה לנקוב במחיר, אבל אני חושב שהתחום הסביר זה בין 20-35 שקלים.

רן כהן: אני מודה לך.

מיכאל – תלמיד: אחי הקטן לפני כמה ימים הלך לפארק המים בשפיים וזה עלה לו 35 שקלים.

מיכאל – תלמיד: נהנה מכל רגע.

רן כהן: אני שמח שאמרת את הדברים.

רן כהן: אחד הדברים החשובים בדיון הזה, זה להגיע לאיזשהו מחיר סביר שאפשר להצביע עליו כדי שילדים יוכלו להיכנס.

רן כהן: ראש עיריית חולון מר מוטי ששון, אני מודה לך שבאת בעצמך עם כל הצוות.

רן כהן: אתה רשאי על פי הכללים של הוועדות בכנסת וגם בוועדה הזאת להחליט לדבר בעצמך, לבקש מעוזריך לדבר.

רן כהן: הדיון הוא לא ספציפי על חולון.

רן כהן: אני מודה, מאחר והטריגר היה חולון, אני מודה על השתתפותך בדיון הזה.

רן כהן: בבקשה.

מוטי ששון: אני מודה לך על ההזמנה כי אני חושב שאני אוכל להאיר פן אחר.

מוטי ששון: אבל אם כבר נאמרו דברים, וחולון נמצאת כאן, אז מן הראוי שנציג את האנשים שאי אפשר להתעלם מהפן הפוליטי.

מוטי ששון: יש כאן אנשים שנמצאים כאן, זו הקואליציה הלעומתית שפועלת כנגד ראש העיר, ומחפשת כל זירה כדי לתקוף אותו.

מוטי ששון: זה בשולי הדברים, שיהיה ברור שהמאבק כאן הוא מאבק פוליטי נגד ראש העיר מצד קואליציה לעומתית.

מוטי ששון: אבל פה נלך לעובדות.

מוטי ששון: אני חולק עליך רן, אני מכיר ומוקיר את הרגישות החברתית שלך לא מהיום.

מוטי ששון: אבל אתה צריך להבין שאתה צריך לתת שירותים לחתכים שונים בתוך האוכלוסייה.

מוטי ששון: אתה לא יכול לקחת מכונית מרצדס ולהשוות אותה עם מכונית סוסיתא.

מוטי ששון: כשניסן מדבר על בריזה, זה קאנטרי של מינויים.

מוטי ששון: יש מחירים, ואין כמעט כניסות חד-פעמיות, ואנחנו נותנים מחיר מיוחד לנושא של כניסות חד-פעמיות לקהל הרחב.

גילה גמליאל: מה המחיר המיוחד?

מוטי ששון: בבריזה למשל 65 שקלים, והנחה של 10% לתושבי חולון, לחיילים 50%.

מוטי ששון: זה קאנטרי של מינויים, תעשי הבחנה.

מוטי ששון: ההסתדרות שקיבלה קרקע מהעירייה לא מאפשרת בכלל כניסה לקהל הרחב, אלא אם כן אן אתה מנוי, אבל אין כניסה לקהל הרחב.

מוטי ששון: ואני מאפשר בקאנטרי של המינויים שלי, אני לא מדבר על מינוי שיכול לקנות לו כרטיסים ולהביא עוד אנשים איתו במחיר יותר מוזל.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לשאול אותך שאלה אדוני ראש העיר, אני גרה בחולון ויש לי שישה ילדים.

גילה פינקלשטיין: התחיל הקיץ, אני רוצה בריכה, לאן אני הולכת.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לתת מענה.

רן כהן: בריזה היא בריכה של העירייה?

רן כהן: כן.

רן כהן: למה עיריית חולון צריכה לעשות בריכה דווקא לשמנת?

מוטי ששון: לא שמנת.

רן כהן: מינויים זה שמנת.

רן כהן: בג'סי כהן בטוח לא משלמים מנוי.

גילה גמליאל: לאן אני הולכת?

גילה גמליאל: לאיזו בריכה?

מוטי ששון: בחולון, היום חברות או יזמים פרטיים לא מקימים קאנטרי, זה לא ריווחי לחלוטין.

מוטי ששון: עובדה שהיתה בריכת שחייה בנופשונית בקריית בן-גוריון, שבנו אותה חברות בשכונה.

מוטי ששון: הם פשטו את הרגל, העירייה נכנסה לנעליים שלהם, כי התושבים מינויים בבריכה.

מוטי ששון: החליטה העירייה להיכנס לנעליים האלה ולהפעיל אותה וסיבסדה אותה בחצי מיליון שקל דרך חברת הבת.

מוטי ששון: עכשיו את נותנת שירות לתושבים, אבל את גם לא מונעת, אם אני אסתכל לרגע בנופשונית, שם עולה 50 שקלים, וכמו שאמרתי לך יש גם הנחה.

מוטי ששון: מה אני עושה, יש לך ארבעה ילדים?

מוטי ששון: אני בא ואומר, את יודעת מה, את תלכי פעמיים לפחות בקיץ, אני נותן לך כרטיסיה של 10 כניסות ב-420 שקלים.

מוטי ששון: 42 שקלים לכל כניסה.

מוטי ששון: זאת אומרת, אני בא לקראת התושבים.

מוטי ששון: אמר החבר שם שאי אפשר להשוות ימית 2000.

מוטי ששון: ימית 2000, זה מתקן מים הכי גדול והכי מפואר במדינת ישראל.

מוטי ששון: נתתי לכם חוברת, תוכלו לראות איזה הטבות יש לתושבי חולון לכניסה של פארק המים.

מוטי ששון: אני לא מדבר על הכניסות חינם.

מוטי ששון: כל ילד בגן ילדים מקבל כרטיס כניסה חינם בקיץ.

עמוס ירושלמי: כל החיים פעם אחת.

מוטי ששון: כל בוגר כיתה א', כל ילד שגומר כיתה א', מקבל כרטיס כניסה חינם.

עמוס ירושלמי: כל החיים שלו כניסה אחת.

מוטי ששון: כל הילדים מקבלים הנחות.

מוטי ששון: נתתי לכם חוברת, יש גם בריכות שחייה, בריכת הפועל היא מתקן עירוני שמפעיל אותה יזם.

מוטי ששון: תוכלו לראות 35 שקלים.

רן כהן: עם כל הכבוד, לא הפריעו לכם.

מוטי ששון: הבנת למה אמרתי לך שזה פוליטי?

מוטי ששון: אני מדבר על עובדות כרגע.

רן כהן: אני אומר לך דבר אחד, ציינת את העניין של המתח הפוליטי.

רן כהן: אני מציע שנעזוב את העניין הפוליטי, לי אין שום עניין להיכנס בו.

רן כהן: דבר על העובדות.

מוטי ששון: אני רוצה לענות לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

מוטי ששון: אנחנו צריכים להבין, כל התאריכים שלנו וכל החברות שמפעילות את המתקנים, הם לטובת תושבי חולון, הם לא למטרות רווח.

מוטי ששון: אם אני לוקח ומשווה את ימית 2000, מול פארק המים בשפיים, ומול לונה גל, ומול המימדיון, מדובר על סדרי גודל של בין 10% ל-20% הם יותר יקרים מאיתנו.

רן כהן: פארק המים בשפיים 35 שקלים.

מוטי ששון: לא נכון, 85 שקלים, תבדקו.

אתי גלעדי: אולי מבצע חד-פעמי.

רן כהן: אני לא יודע.

רן כהן: יש פה נער שאמר את הדברים הללו.

מוטי ששון: אז מה אם הוא אמר?

מוטי ששון: צא רגע החוצה, תרים טלפון לשפיים ותנסה להזמין עכשיו כרטיס.

רן כהן: נבדוק זאת.

מוטי ששון: היא יכולה לבדוק בזמן אמת.

מוטי ששון: תוכל לעיין בחוברת, ותוכל לעשות את ההשוואות, ותראה שב-25 שקלים ישנם בריכות שחייה בחולון, אם זה 10 כניסות, זה 20 שקלים לכרטיס.

מוטי ששון: אתה יכול למצוא גם ב-30 שקלים לכרטיס.

מוטי ששון: תמצא כאן את כל האפשרויות ששוות לכל אדם ברמת הכנסה מסויימת, ויכול לקבל מענה בבריכת שחייה בחולון.

מוטי ששון: ברור שישנם אנשים שיש להם את היכולות ורוצים את הפאסיליטי של ימית 2000, שם תושבי חולון מנובמבר עד אפריל מקבלים 50% כניסה, ב-36 שקלים, כשהמקום מקורה, וצריך להחזיק מערכות של חימום, ומערכות של חשמל.

מוטי ששון: כל הדברים האלה אם תסתכל על המאזנים, כל מה שקורה, הכל מושקע בתוך המתקן.

מוטי ששון: העירייה לא לוקחת רווחים משם, כל זה נועד לשרת את התושבים.

מוטי ששון: אני לא שמעתי תלונות מהתושבים.

מוטי ששון: עכשיו יש קייטנות, יש אירועים של בתי ספר, המחירים הם מגוחכים.

מוטי ששון: 16 שקלים לקייטנה של ילד שבא לימית 2000 מהבוקר עד הערב, על מה אתם מדברים בכלל?

רן כהן: אגב, זה בסדר גמור.

מוטי ששון: כי האינטרס שלי לשרת את התושב שלי.

מוטי ששון: האינטרס שלי שאותה משפחה עם ארבעה ילדים ייכנסו למתקן שלי.

מוטי ששון: אני רוצה את זה, אחרת איזה ראש העיר אני, אם אני לא משרת את התושבים שלי?

רן כהן: אני שואל, תענה המנכ"לית, יענה הממונה על המת"נסים, מי שאתה רוצה.

רן כהן: אמרת כאן, שכדי לקלוט את הבריכה של נופשונית, העירייה השקיעה חצי מיליון שקלים מקופת העירייה –

אתי גלעדי: לא העירייה, החברה.

רן כהן: מה זאת אומרת, החברה הביאה כסף מבחוץ?

רן כהן: אני מבין שהכסף הזה של החברה שהיא חברה עירונית.

רן כהן: כלומר, זה כספי הציבור העירוני בחולון.

רן כהן: אם השקעתם חצי מיליון שקלים, היה צריך להיות רק לבריכה שבאה לשרת את העם הכי פשוט בחולון.

מוטי ששון: היא משרתת את כל השכונה ופתוחה לקהל הרחב.

מוטי ששון: יש לנו בריכה שלקחנו אותה, היא היתה במצב תחזוקתי ירוד ביותר.

מוטי ששון: לא יכולת לקחת את המתקן הזה בלי להשקיע בו.

רן כהן: לטובת מי היא משרתת?

מוטי ששון: לטובת אותם ה-95% מתושבי השכונה של קריית בן-גוריון שמנויים שם.

מוטי ששון: אצלנו 90% המינויים זה תושבי חולון.

מוטי ששון: עובדתית, קרוב ל-90%.

מוטי ששון: אני גם אמרתי קודם, אני לא מאמין - אתה מכיר את הרגישות החברתית, אני לא מאמין שיש במדינת ישראל עיר שנותנת הנחות כפי שאנחנו נותנים.

מוטי ששון: אין עיר.

מוטי ששון: אני לא מדבר על הנושא של ימים חד-פעמיים בכניסה חופשית.

מוטי ששון: אירועים שאנחנו עושים לאתיופים.

מוטי ששון: קייטנה של ג'סי כהן - - -

קריאות: - - -

אתי גלעדי: אני מנכ"ל החברה, אנחנו מפעילים 3 בריכות, ימית למעשה היא לא בריכה, כבר הבהרנו את זה.

עמוס ירושלמי: תספרי מה המשכורת שלך.

רן כהן: יש פה כללים, תעביר אלינו על פתק את השאלה, אנחנו נשאל.

אתי גלעדי: ימית היא לא בריכה, היא בעצם פארק מים.

אתי גלעדי: אפשר לראות את זה, וכולם דיברו על זה.

אתי גלעדי: למרות שזה פארק מים, תסתכלו שם על המחירים, הכנסנו גם פרסומים בעיתונים שמיועדים לכל אדם, אפילו לא רק לתושבי חולון.

אתי גלעדי: מעבר לזה לתושבי חולון יש הנחות.

אתי גלעדי: אנחנו באים פה בנתונים, לא בדיבורים, אפשר לראות אותם ולהוכיח אותם.

אתי גלעדי: וכל מי שמעלה פה א' ו-ב' אני מבקשת להוכיח באותה התאמה שאנחנו נוכיח את הדברים.

אתי גלעדי: לגבי נופשונית כדאי שתדעו.

אתי גלעדי: דיבר פה מר שבתאי על החזקת בריכות.

אתי גלעדי: כמנכ"ל חברה, החזקת בריכה היא לא ריווחית, ואם אנחנו מצליחים עדיין לאגור קצת כסף, הוא נכנס חזרה לתוך המוצר, כי אתם לא תכניסו כמויות של אנשים סתם.

אתי גלעדי: שלא לדבר שצריך לעמוד בתנאים של משרד החינוך, לא נכנסת לכל אותם דברים שצריך להחזיק.

אתי גלעדי: עם כל זה מתברר שיזמים פרטיים שהיו בשטח לא הצליחו להחזיק את הדבר הזה.

אתי גלעדי: כשקיבלתי את המקום, וקיבלתי ללא אגורה מהעירייה, פשוט ראש העיר כבר הרבה זמן אומר לי, תקחי את הבריכה הזאת לטובת התושבים.

אתי גלעדי: אמרתי, אני לא מסוגלת להחזיק את זה.

אתי גלעדי: לא, את תקחי.

אתי גלעדי: עשינו שמיניות באוויר, בסופו של דבר לקחנו את הבריכה, ואפשר בהחלט לשאול מה קורה היום בבריכה.

אתי גלעדי: השקענו מכספי החברה, מאותם כספים אדוני, שאתה אומר שנותנים אותו שכר כביכול, שאנחנו מצליחים לקחת את הכסף הזה, ולהחזיר את זה חזרה לתוך הבריכות שלנו לטובת התושבים.

אתי גלעדי: ועכשיו תראו את המחירים.

אתי גלעדי: זו חכמה גדולה לבוא ולהגיד לצעירים ולבני נוער אי אפשר להיכנס.

אתי גלעדי: אני מוכנה לתת לך נתונים כמה נוער נכנס, ולא נוער שמרוויח הרבה מאוד כסף.

אתי גלעדי: את זה אני מוכנה להוכיח בדפים שחור על גבי לבן, ואפשר לבדוק את המצב הכספי של החברה.

אתי גלעדי: אני לא מתלהמת פה, אני לא פוליטיקאית, אין לי קשר לפוליטיקה.

אתי גלעדי: גם אנשים שיושבים פה יודעים שאין לי קשר לפוליטיקה.

רן כהן: בבית הזה אגב, לא בושה להיות פוליטיקאי.

רן כהן: מה שבושה זה להיות פוליטיקאי מכוער, רצוי להיות פוליטיקאי נקי.

אתי גלעדי: לא הכפשתי חס וחלילה.

אתי גלעדי: אני רק אומרת שאני באה מהצד, בסך הכל לנהל עסק בצורה נכונה.

אתי גלעדי: בואו נראה מה קרה לנו במקומות אחרים שלא עשו את זה כך.

רן כהן: מה ממוצע המחירים בשלושת הבריכות שבחברה שלך?

אתי גלעדי: הממוצע בגדול יוצא בסביבות 40-48 שקלים בגדול.

קריאות: - - -

אתי גלעדי: ממה בא הממוצע, מהמחירים הגבוהים והמחירים הנמוכים.

אתי גלעדי: מה זה ממוצע?

אתי גלעדי: זה 16 שקלים עד 72 שקלים.

יעקב מרגי: בואי נשמע את שלושת המחירים.

אתי גלעדי: יש לך 50 שקלים ויש לך הנחות.

מוטי ששון: לפני ההנחות יש לך פה את המחירים.

מוטי ששון: קח את ההכנסות, חלק בכניסות, אתה מקבל ממוצע.

אתי גלעדי: יש לנו נתונים מדוייקים.

מוטי ששון: הוא לא משלם את ה-72 שקלים לימית 2000.

רן כהן: רבותי, לפי הנתונים שנמצאו כרגע, זה בערך מה שעולה גם מהממצאים של מרכז המידע בכנסת.

רן כהן: 47 שקלים זה הממוצע הארצי, מה שהם מצאו עד עכשיו.

רן כהן: אתי, בתור בעלת מקצוע בעניין הזה, את מנהלת חברה שמנהלת בריכות.

רן כהן: אם היום היינו רוצים לבוא בהמלצה לראשי הערים במדינת ישראל, איזה מחירים אנחנו צריכים לומר להם להוריד.

רן כהן: אמרו כאן הנערים בין 20 ל-35 שקלים.

רן כהן: אפשר לנהל בריכות במחירים האלה?

אתי גלעדי: לא.

אתי גלעדי: אתן לך דוגמה מה קרה במקומות שהורידו את זה למחירים האלה.

אתי גלעדי: הם פשוט הפכו להיות לנטל על הרשות, לא רק שהם לא יכולים להחזיק את הבריכות, אתה צריך לסבסד אותם לפחות במיליון-שני מיליון שקלים, תלוי מה ההיקפים שאתה עושה.

אתי גלעדי: עכשיו תשאלו את עצמכם, אין לי שום בעיה.

אתי גלעדי: תחליטו, תעשו 20-30 שקלים, אבל תתנו הוראה מאיפה אני לוקחת את הכסף להחזיק.

אתי גלעדי: אני לא אחזיק את המערכות שהמים שלי לא יהיו נקיים, אני לא אחזיק מערכות כשאין בטיחות.

רן כהן: לא, זה ברור לגמרי.

רן כהן: זה חייב להיות בטיחותי, בריאותי.

אתי גלעדי: ולכן מישהו צריך לשלם את הכסף הזה.

אתי גלעדי: השאלה איך משלמים.

אתי גלעדי: איך מצאנו את שביל הזהב?

אתי גלעדי: בוא נראה איך מצאנו.

אתי גלעדי: אני לוקחת במקומות שאפשר לקחת, ובמקומות שאי אפשר, ואני יכולה לתת אותם בדרכים אחרות, אני נותנת אותם.

אתי גלעדי: אבל חובה להסתכל בתוך הניירות שנתנו לפה.

אתי גלעדי: מה קרה?

אתי גלעדי: במקום לעשות בצורה גורפת, אני אישית חושבת שצריך לעשות את זה בצורה מהוגנת וטובה.

רן כהן: את אומרת לנו בעצם, במקומות יותר יוקרתיים משלמים יותר, והם מסבסדים - - -

אתי גלעדי: לא.

אתי גלעדי: אני מנהלת גם חברה, כמו מתנ"סים מרכזיים ועירוניים.

אתי גלעדי: אני בדעה, ואני אומרת את זה, שאנחנו נותנים הנחה גורפת לכולם, זה נורא יפה, אבל בסופו של דבר כולנו נופלים.

אתי גלעדי: החכמה היא לאתר את הקבוצות החלשות, החכמה לפנות לאנשים שבאמת קשה להם, ולא לתת בצורה גורפת.

אתי גלעדי: כי אני, אתה או מישהו אחר יכול לשלם את ה-72 שקלים.

רן כהן: לא הבנתי באיזה אופן את מקלה עליהם?

אתי גלעדי: בוא נסתכל.

גילה פינקלשטיין: אותנו מעניין שאת נותנת מענה לאוכלוסיות החלשות.

אתי גלעדי: נכון, אז בואו תסתכלו.

ניסן זכריה: שתציג עובדות.

רן כהן: אתה מפריע לי.

רן כהן: אתי, אני לא צריך לקרוא חוברת שאת כתבת כשאת נמצאת פה.

רן כהן: אל תגידי לי בוא נראה מה כתוב בחוברת.

רן כהן: השאלה שכרגע גם אני, וגם חברת הכנסת פינקלשטיין וגם חבר הכנסת מרגי שואלים אותך.

אתי גלעדי: ההנחות שניתנות בקופה – חיילים בסדיר 50%, סטודנטים 10%, פנסיונרים וילדים 20% וכניסה חד-פעמית, אני מדברת על תושבי חולון.

עמוס ירושלמי: זה לא נכון.

ניסן זכריה: זה שקר.

קריאות: לא נכון.

רן כהן: רבותי, אני לא אתן שפה יהפכו את הדיון הזה לאנדרלמוסיה, עם כל הכבוד.

ניסן זכריה: אתה פוליטי, אתה בניגוד לחוק מנהל חברות.

ניסן זכריה: מי מנהל את הבריכות בפועל?

רן כהן: אנחנו מחכים לתשובה, אנא תנו לדבר.

אתי גלעדי: מעבר לזה, אני מדברת לגבי הקופה.

אתי גלעדי: מה שמציינים, שאנחנו עושים עיסקאות כמו כל גורם אחר שצריך לחיות, עושה גורם עם שיווק, מה שנקרא רמת השיווק.

אתי גלעדי: אתה מביא לי 1,000, 2,000, 5,000, אתה מקבל הנחה.

אתי גלעדי: עסק שצריך לחיות, צריך לעבוד גם ברמה שיווקית.

אתי גלעדי: גם דרכם נכנסים תושבים כאלה ואחרים.

אתי גלעדי: תסתכלו בדף 8, אנחנו מנהלים ימי כיף לאוכלוסיות שהם לא משלמים, פשוט לא משלמים, חינם.

אתי גלעדי: יש לכם רשימה של עולים חדשים, עולי אתיופיה, משפחות חד-הוריות, ימי כיף לנוער.

אתי גלעדי: בערבים אנחנו פותחים במיוחד לנוער עד השעה 11-12 בלילה, כי הנוער אוהב לבלות בלילה, אנחנו נותנים להם במחיר מיוחד עם מוסיקה ומסיבות וכדומה.

אתי גלעדי: תנועות נוער, כל תנועות הנוער ולא רק השומר קיבלו מחירים מיוחדים, גם היום יש לכם את זה.

אתי גלעדי: ערבי ימי עצמאות שאנחנו פותחים את העסק הזה לאנשים בעצמם.

אתי גלעדי: יש לכם פה רשימות שלמות אפשר לקרוא.

אתי גלעדי: אנחנו לא סתם נתנו פה מסמכים.

אתי גלעדי: אז החכמה היא באמת כמו שאני אומרת, להסתכל ולראות ספציפית.

אתי גלעדי: זה לא חכמה לעשות 20-30 שקלים, החכמה מה יהיה אחרי שנה או שנתיים בעסקים האלה.

רן כהן: אני מאוד מודה לך.

עמוס ירושלמי: מה הוא מביא לנו את הסוגייה הזאת.

ניסן זכריה: יש פה אנשים מהרחוב, לא מהקואליציה הלעומתית.

רן כהן: יושבים פה נערים ונערות, מרימים את היד באופן תרבותי, ואתם נותנים דוגמה רעה, סליחה, עם כל הכבוד.

מוטי ששון: נמצא כאן שמשון, שהוא מנכ"ל של ימית 2000, והוא יושב ראש איגוד מנהלי בריכות השחייה בארץ, הוא יכול להחכים אתכם.

נעמה תלמידה: מועצת נוער ארצית אשקלון.

נעמה תלמידה: מאוד נחמד שמדברים על חולון.

רן כהן: לא, מדברים על כל הארץ לפני שבאמת.

נעמה תלמידה: זו בעיה שישנה בכל הארץ, ולא בבריכות בלבד.

נעמה תלמידה: בכל האטרקציות כמעט, אם תלך לסופרלנד, כל הדברים האלה עולים מאוד יקר והם גורמים לתסכול.

נעמה תלמידה: שאלת למה אתה הולך לימית אם זה עולה 80 שקלים.

נעמה תלמידה: אז הוא הולך לימית, כי כל החברים שלו הולכים לימית.

רן כהן: יכולתי לשאול אותו למה החברים שלו הולכים לימית שזה עולה 80 שקלים?

קריאות: 72 שקלים.

קריאות: אמר מוטי בצדק, 72 או 80 זו אותה שאלה.

נעמה תלמידה: אמר פה מישהו שהם רוצים לשים איזשהו מחיר, כדי שלא יהיו יותר מדי אנשים בבריכה.

נעמה תלמידה: אז בעצם אתם אומרים בוא ניתן לעשירים להיכנס לבריכה, ולא ניתן לכל האנשים שאין להם את הכסף הזה לא להיכנס.

נעמה תלמידה: אז יהיה פיצוץ אוכלוסין, אז אולי תעשו בריכות לעניים, בריכות לעשירים?

נעמה תלמידה: אני לא מבינה את זה.

נעמה תלמידה: הראו פה נתונים, אני לא יודעת אם הם נכונים לא נכונים.

נעמה תלמידה: אבל ראינו נתונים של בריכות שעולות 25 שקלים ו-18 שקלים.

נעמה תלמידה: לפי מה שאני רואה מתפקדות כמו שצריך, אז כנראה שהן כן יכולות.

נעמה תלמידה: הדבר הזה גורם לתסכול בכל מיני דברים.

מעיין תלמידה: אני מפתח תקווה, יצא לי להיות בעמק רפאים.

מעיין תלמידה: זה מקום יפה ומושקע וכיף להיות שם.

מעיין תלמידה: אני בת נוער שעובדת ולוקחת את הכסף לבילויים, אני מרגישה כאילו אתם שמים את המחירים הגבוהים על הגב שלי.

מעיין תלמידה: אז אני לא קשישה, ואני לא בגן, ואני לא כלום.

מעיין תלמידה: אני צריכה לבוא ולשלם את המחיר הגבוה הזה.

מעיין תלמידה: למה זה צריך להיות על הגב שלי?

מעיין תלמידה: אני לא גרה בחולון, אז אין לי הנחות.

מעיין תלמידה: אני גרה בפתח תקווה, ויש לי נסיעות.

מעיין תלמידה: אז על הגב שלי את המחיר הגבוה?

רן כהן: מעיין, אני רוצה לשאול אותך שאלה, אמרת שאת עובדת.

רן כהן: מאחר וקיימנו פה דיון לפני שבוע בעבודת נוער.

רן כהן: את יכולה להגיד לי במה את עובדת וכמה את משתכרת?

מעיין תלמידה: אני עובדת בחנות צעצועים.

רן כהן: כמה את מקבלת לשעה ובת כמה את?

מעיין תלמידה: שכר מינימום.

מעיין תלמידה: אני בת 16.

מעיין תלמידה: מקבלת 14.5 שקלים.

רן כהן: אתם מבינים על מה הדיון פה?

רן כהן: נערה שעובדת, חרוצה.

רן כהן: היא מקבלת 14.5 לשעה, והיא צריכה לשלם 65 או 70 שקלים לכניסה.

קריאה: שישלמו לה 20 שקלים לשעה.

עדי תלמידה: אני חושבת שיש כאן כמה אנשים שמאוד מייפים את העניינים ומדברים במספרים ופה ושם, וחוברות, מביאים שנקרא.

עדי תלמידה: אבל האמת היא שהמציאות היא מרה.

עדי תלמידה: יש אנשים, יש משפחות, יש בני נוער שלא יכולים ללכת, יקר, נקודה.

עדי תלמידה: ולא משנה איזה מבצעים חד-פעמיים אתם עושים.

עדי תלמידה: המציאות מראה שהם לא יכולים ללכת והם גם לא הולכים.

עדי תלמידה: איפה האלטרנטיבות האחרות שלהם?

עדי תלמידה: יש פשע, יש סמים, ואחר כך שואלים למה.

עדי תלמידה: אבל אני לא אכנס לזה עכשיו.

עדי תלמידה: המציאות היא שהם לא יכולים ללכת, המבצעים שאתם עושים, לא מבינים בכלל מאיפה הבאתם אותם.

עדי תלמידה: דברים חד-פעמיים, דברים שכאן הם נשמעים נורא יפה, אבל במציאות זה לא עובד כך.

עדי תלמידה: זה לא ככה.

עדי תלמידה: וגם לגבי האדון שאמר שהוא לא רוצה שיהיו יותר מדי אנשים - - -

שבתאי לוי: אמרתי שזה אחד השיקולים.

עדי תלמידה: הוא צודק ואני מבינה.

עדי תלמידה: אבל אם זה באמת המצב, אתה לא רוצה שיהיה פיצוץ אוכלוסין בבריכה, וזה באמת גם מבחינה בריאותית לא בסדר, אז למה שלא תעשו מכירה של כרטיסים מוגבלים במחיר מסויים שיתאים לכולם.

עדי תלמידה: למה שהעניים לא יוכלו להיכנס, למה?

עדי תלמידה: אני לא מבינה את הקטע הזה.

עדי תלמידה: מה תגידו לילדים ולאמא שיש לה חמישה ילדים, את לא יכולה לקחת את הילדים שלך, שבי איתם בבית.

עדי תלמידה: מה תגידו להם?

רן כהן: אני מודה על ההשתתפות שלכם.

רן כהן: באמת כל הכבוד.

ערן אינדיב: אני נציג הפורום החברתי-כלכלי בחולון, זה כמה צעירים, אנשים שהתאספו יחד והחליטו שהם רוצים לשנות את העיר.

ערן אינדיב: אני רק רוצה להזכיר פראפראזה על סטלין, אומרים עליו שמי שהיה חולק על דעתו, הוא לא היה תוקף את דעותיו, היה תוקף את גולגולתו.

ערן אינדיב: אז הוא לא תוקף את מה שאנחנו אומרים.

ערן אינדיב: החתמנו בחולון עצומה, אלפי תושבים כבר חתמו, ראש העיר מעדיף לא להיפגש איתנו.

ערן אינדיב: לא עונה למכתבים, לא לעצומות.

ערן אינדיב: רק שתדע מה מערכת היחסים.

רן כהן: אני לא שר הפנים, שר הפנים שיגיד לו להיפגש.

ערן אינדיב: מה שקורה בחולון, בסקירה הראשונה שלך לא ציינת את המחירים שם.

ערן אינדיב: המחירים שנגבים מהתושבים לא עומדים בפרופרוציה ביחס לכוח הכלכלי שלהם.

ערן אינדיב: אלא ביחס למה שהבריכה יכולה לקבל, מעין עסק פרטי.

ערן אינדיב: אתה דיברת על פיקוח מחירים.

ערן אינדיב: לגבי בריכה פרטית, לוועדה יש קושי אמירה.

ערן אינדיב: אבל לגבי בריכה ציבורית, שמשלמות משכורות, לא אכנס למספרים, ושנותנות כרטיסי חינם למי שכן רוצים לתת ולמי שלא רוצים לתת.

ערן אינדיב: פה יש בעיה עקרונית, ופה יש בעיה שהפריטו את הבריכות, גזלו אותם מהתושבים.

ערן אינדיב: בן אדם בונה בריכה בכספי הארנונה שלו, הבריכה היא שלו.

ערן אינדיב: הבריכות מקבלות הנחה, והעירייה מתנערת מהאחריות שלה.

ערן אינדיב: כמו שהמדינה מתנערת מהאחריות שלה הרבה פעמים כלפי האזרח, גם העיריות החליטו כנראה שהאזרח לא בראש מעייניהם.

רון שמשון: אני באתי אמנם לדבר על חולון, אבל הכובע החשוב שלי, זה לתת לוועדה סקירה ארצית.

רון שמשון: אני יושב ראש ארגון מנהלי בריכות ומרכזי ספורט ונופש בישראל.

רון שמשון: העלו פה הרבה נושאים בכל מיני מישורים, אבל אני רוצה לומר שהבעיה העיקרית היא העלויות וההשקעה במערכות של הבריכות העירוניות, או הבריכות בכלל, או פארקי המים בפרט.

רון שמשון: ההוצאה היא אדירה.

רון שמשון: אל תשכח שהיום יש לנו 14 רשויות במשרדי ממשלה, שמבקרים כל בריכה, ולכל אחד יש דרישות משלו.

רון שמשון: אני לבד בעסק שלי מוציא רק בימית קרוב ל-14 רשיונות עסק מכל מיני סוגים.

רון שמשון: אני יכול לתת פירוט.

רון שמשון: לדוגמה, סאונה, ז'אקוזי, סאונה, קייטנה, בריכה, תארו לכם כמה הוצאות זה נגזר כל הדברים האלה.

רון שמשון: עובדה היא שבכל הארץ, כל הבריכות העירוניות לצערי נראות הכי גרוע.

רן כהן: אתה הבעלים של הבריכה?

רון שמשון: אני אחראי על ימית 2000 באופן ישיר, בריזה ונופשונית בחולון.

רון שמשון: בין היתר אני יושב ארגון כל מנהלי הבריכות בארץ.

רון שמשון: כל הבריכות, מתנ"סים, קיבוצים, בתי מלון, כל מה שיש.

רון שמשון: הייתי היועץ המקצועי של הוועדה של הכנסת, ועדת הפנים, בנושא התקנות החדשות שיצאו עכשיו מ-15 בדצמבר 2004.

רון שמשון: אנחנו גם מיישמים אותן בכל הרשויות, מדריכים אותם, וכל הדברים האחרים.

רון שמשון: בעקבות דברים, אנחנו מתכוונים לשנות את חוק תכנון ובנייה החדש לבריכות שחייה, כי אבד עליהן הכלח.

רון שמשון: כשאתה בא ומסתכל על דברים בראייה כוללת, ואתה בא לגזור מהם מחיר קבוע, אתה לא יכול.

רון שמשון: אתה לא יכול מכיוון שהדברים מאוד שונים מבריכה לבריכה.

רון שמשון: בריכה של קיבוץ, בריכה של מתנ"ס, בריכה של עירייה, בריכה של בעל בית פרטי, בריכה בבית מלון, הכל שונה ונגזר מכמות ההשקעה שאתה משקיע, ורצון הציבור להגיע אליו.

רון שמשון: אקח את הדוגמה של הבחור מאור-יהודה, שאני שמח שהוא בא אלי לבריכה שלי כי הוא מוקיר אותה, אצלנו זה 72 שקלים, ובשפיים 85 שקלים, ולכן הוא בא אליי.

רון שמשון: כל מחיר שאני אומר לך, הוא פה באחריות.

רון שמשון: אלה אנשים שחברים אצלי בארגון, אני לא אכפיש אותם.

רון שמשון: הוא בא אלינו, אנחנו משקיעים בבריכה הזאת, זה לא רק פארק מים, זה גם ספא, זה תוספת.

רון שמשון: אם הוא בא עם ההורים שלו ולהורים שלו אין מה לעשות בבריכה אחרת, אצלנו הם יהיו בספא, בג'אקוזי, בחמאם ובסאונה.

רון שמשון: זה במחיר יותר זול מפארק מים.

רון שמשון: ברמה הארצית, אתה לא תוכל לגזור מחיר.

רון שמשון: בגדרה הרשות לא הצליחה להפעיל את הבריכה.

רון שמשון: לקחנו זכיין פרטי בגדרה ונתנו אותו לזכיין פרטי כי הם לא הצליחו להרים את רמת המחירים.

עמוס ירושלמי: הוא מרמה, הוא משקר.

עמוס ירושלמי: זה כואב לי שאני לא יכול להגיב.

רון שמשון: קחו לדוגמה את גדרה, אתם יכולים לשאול מה קורה שם ולבדוק.

רון שמשון: אפילו שבשבתות הבריכה לא עבדה, הם הבינו שכדי להרוויח הם צריכים להפעיל בשבת, והם עובדים בשבת.

רון שמשון: רמת ההוצאות של הפעלת קאנטרי קלאב, או בריכה, או פארק מים היא שונה.

רון שמשון: אתה לא יכול להגיד אני רוצה במחיר של 30 שקלים להיכנס לכל הבריכות, זה לא ייתן.

יעקב מרגי: ליפו יש את הסמל של חוף הים שלה ושל אבולעפיה.

יעקב מרגי: חולון פיתחה לה את הבריכות ופארק המים שלה, זה מבורך, לתפארת עיריית חולון.

רן כהן: יש שם מוזיאון לילדים, זה דבר אדיר.

יעקב מרגי: בסדר, יש להם הרבה דברים טובים.

יעקב מרגי: כמו שיש כמה דברים טובים, יש כמה דברים אגרסיביים לא טובים, אבל לא ניכנס לזה, כמו שהבטחתי שלא ניכנס לזה.

יעקב מרגי: השאלה היא כזאת, אני רוצה לחוש פה בוועדה, ואני חושב שגם היושב ראש וחברת הכנסת פינקלשטיין, שהתושבים לא משלמים את המחיר עבור הסמל הזה שאתם מפתחים.

יעקב מרגי: יפה לקבל פרסים, יפה להיות מודל בכל הארץ, וצריך פרוייקטים ארציים.

יעקב מרגי: אתם לא נותנים לי תחושה - - -

מוטי ששון: תבדוק את המאזנים.

יעקב מרגי: מוטי, ישבתי ויכולתי להתפרץ בכל מהלך הדיון.

יעקב מרגי: אני לא מתפרץ.

יעקב מרגי: אני רוצה לחוש פה בצורה עניינית אובייקטיבית, שבאמת התושבים לא משלמים מחיר עבור המצויינות הזאת שהיא לא רעה, אבל לא בכל מחיר.

יעקב מרגי: התושבים משלמים ארנונה, וכל תקציב שמגיע לעירייה זה מכספי ציבור אבל לא משנה, כי אין גשם יורד מהשמים, במיוחד לא כסף.

יעקב מרגי: כדי לקבל בכנות את הנתונים, יש מחלוקת על הנתונים, אני יודע שבחולון יש אוכלוסייה דתית-חרדית באחוזים גבוהים, למרות השם של העיר שנגזר מהחול.

יעקב מרגי: הייתי רוצה לדעת אם באמת הבריכות האלה נותנות ימים ושעות לפעילות נפרדת לציבור הדתי.

יעקב מרגי: את התחושה הזאת שהתושבים לא משלמים מחיר על הלוקסוס, אני לא מקבל עם כל ההסברים שנתתם.

גילה פינקלשטיין: יש לי תחושה כשאני יושבת פה, שמכניסים פה מאבקים פוליטיים לנושא של הילדים, זה מאוד מפריע לי, כי הילדים זה העתיד שלנו, אנחנו בוועדה לזכויות הילד.

גילה פינקלשטיין: מדוע אנחנו לא מדברים על הנעשה בבריכות ברחבי הארץ?

גילה פינקלשטיין: מדוע רק חולון על המפה?

גילה פינקלשטיין: הזכרת גדרה, אנחנו צריכים לדבר על רחבי הארץ לא רק חולון.

גילה פינקלשטיין: הדבר השני שמפריע לי מאוד, יושבת כאן הנציגה של זכויות הילד במשרד החינוך, אטרקציות.

גילה פינקלשטיין: ממתי אטרקציות זה רק בריכות, קונצרט, תיאטרון, ספרייה.

גילה פינקלשטיין: זה האטרקציות שאנחנו צריכים לכוון את ילדי ישראל שיושבים פה.

גילה פינקלשטיין: תיאטרון זה לא אטרקציה?

גילה פינקלשטיין: אז למה מדברים פה רק על הבריכה?

יעקב מרגי: גילה, מדברים כרגע על הבריכות.

רן כהן: הדיון הזה על הבטיחות ועל המחירים של כניסה לבריכות.

רן כהן: שמעון, אתה נשמע לי אדם די אינטליגנטי להבין שהסוגייה שאנחנו רוצים לעסוק בה, זה איך להגיע למצב שבו מחירי הכניסה לבריכות יהיו מחירים סבירים לילדי ישראל גם ברמת ההכנסה הבינוניות והנמוכות יותר.

רן כהן: זאת הסוגייה שלנו, זה לא בא להצדיק שלבעלי הבריכות יש המון הוצאות.

רן כהן: תן לנו תשובה לעניין הזה.

רון שמשון: אני אענה לחבר הכנסת הנכבד לגבי חולון.

רון שמשון: בחולון אתה יכול להשיג כרטיס מ-20 שקלים ועד 72 שקלים עם כל הנגזרות של כל ההנחות וההטבות לכל בריכה, אין לך בעיה עם זה.

רון שמשון: בקשר לציבור הדתי, ראש העיר הנחה אותי, ונפגשנו כבר עם הרב מוגרבי כדי לקבוע לו ימים מסויימים בבריכות העירוניות לפעילות של הציבור החרדי.

יעקב מרגי: עד היום זה לא היה.

רון שמשון: עד היום זה לא היה, עכשיו יש להם דרישה, באו ביקשו ולכן אנחנו הולכים איתם בתחום הזה, ואנחנו מקצים להם יומיים – יום אחד בשבוע נשים וגברים פעם בבריזה פעם בנחשונית לצורך העניין בהנחייתו של ראש העיר.

יעקב מרגי: אתה מבין שפעם בשבוע לגברים ופעם בשבוע לנשים- אני אומר מנסיון – הרי אני סוג א' ואני מועדף במדינה.

יעקב מרגי: אני שוחה בבריכה של בית החייל בבאר שבע עם 600 ילדים.

יעקב מרגי: תקחו את זה בחשבון, קחו את שעות הפעילות מראש, אם כבר אתם עושים, תעשו משהו סביר.

יעקב מרגי: תודה.

רון שמשון: יש עוד יום שאנחנו ניתן להם את מוצאי שבת.

יעקב מרגי: אני מדבר איתו כללית.

רון שמשון: אני רוצה ללמד את הנוער, והנוער הוא חכם, נבון, וחלק מהדברים שלו נכונים.

רון שמשון: היום ברמת האינטרנט, ברמת המודעות שלכם במה שקורה, אין היום מוצר ואטרקציה בארץ, אפילו סופרלנד שתוכלו להוריד הטבות, הנחות, להשיג דרך ועדי עובדים, להשיג בימי כיף מרוכזים של מפעלים.

רון שמשון: גם באתר שלנו של ימית 2000 לתושבי חוץ, יש הנחות גבוהות גם בחורף וגם בקיץ.

רון שמשון: אם תכנסו לאתר, תורידו קופון ותגיעו אלינו, אנחנו נשמח לתת לכם.

עדי – תלמידה: על מה בדיוק ההנחה?

רון שמשון: אני רוצה שתבינו עוד דבר, ההתחברות שלכם כדי להגיע למקומות מסויימים, או בכרטיסיות שבכל המקומות נותנים כרטיסיות מוזלות.

רון שמשון: כמעט כל הבריכות בארץ נותנות הנחות בכרטיסיות, אין מצב שלא.

רון שמשון: לרוב הבריכות בארץ יש תהליך שיווקי שמוכרות דרך ועדי העובדים, כרטיסים מוזלים ומסובסדים וכמעט רוב העובדים עובדים במקומות מסויימים.

רון שמשון: שאלתם אותי איך להוזיל, אתם לכם טיפים.

רון שמשון: כמו שהבחור מאור-יהודה מעדיף את ימית ולא משהו אחר, זה בגלל רמת ההשקעה במקום.

רון שמשון: מי שמשקיע במקום מקווה לקבל רמת מחירים אחרים, ואתם כתוצאה מזה מוכנים לשלם על רמת שירות גבוהה יותר.

רון שמשון: העובדה היא שגם בחולון אתה יכול להחזיק בריכה בעשרים שקלים, ובריכה ב-72 שקלים, אתה תחליט לאן שאתה רוצה ללכת.

רון שמשון: אתם לא יכולים להילחם בכוחות השוק, כי מה שיקרה הוא, שכוחות השוק מכתיבים את המוצר.

רון שמשון: היום המטרה היא לתת מוצר טוב, מוצר אמין שלא יקרה מה שקרה בבריכה ברמת גן, מסיבות שאני לא רוצה להיכנס אליהם, ושהאנשים ישקיעו בבטיחות, ביטחון, תקנות, חוקים, רישוי וכו'.

רן כהן: לא ענית לי.

רן כהן: מה עושים עם זה שהמחירים יהיו סבירים יותר לילדים?

רון שמשון: אין לי מה להגיד לך.

רון שמשון: היום זה שוק חופשי.

רון שמשון: כמו שהיום הולכים לרשתות שיווק, ואתה בודק מה כל אחד נותן, ובאיזה מחירים ומה המוצר.

רון שמשון: גם פה אתה צריך לבדוק מה אתה מקבל ומה אתה משלם.

רון שמשון: יש ברמת מחירים מכל מיני סוגים מכל מיני בריכות.

רון שמשון: אתה לא יכול לבוא ולהכתיב מחיר קבוע.

יעקב מרגי: בחולון יש בריכה ב-20 שקלים לילד?

מוטי ששון: הציבור שלך הולך השבוע בקריית רבין ב-20 שקלים.

קריאות: זאת בריכה פרטית.

רן כהן: אני מודה לשמשון.

עמוס ירושלמי: אני מברך את הסוללה הנכבדה הזאת שהגיעה.

עמוס ירושלמי: אני מבין שיש להם אינטרס, כולם משתכרים מזה.

עמוס ירושלמי: הם לא באו לכאן ליום של כיף.

רן כהן: הם הוזמנו לכאן כמו שאתה הוזמנת.

עמוס ירושלמי: יש לי עמותה בחולון, בג'סי כהן, במקום הכי גרוע שיש בעולם.

עמוס ירושלמי: אנחנו כל שבוע מחלקים מוצרים בסיסיים, כולל אוכל, אוכל לתינוקות, טיטולים, כל מה שאפשר.

עמוס ירושלמי: אני חי עם האנשים.

עמוס ירושלמי: למה זה כואב לי, כי אני חי עם האנשים האלה.

עמוס ירושלמי: אני לא נמצא בצפון תל-אביב, אני לא בימית 2000, לא בשום מקום.

עמוס ירושלמי: אין לי זמן להגיע למקומות האלה.

עמוס ירושלמי: כל יום שלישי האנשים באים ומקבלים מהדבר הכי קטן עד הדבר הכי גדול.

עמוס ירושלמי: עושים בר-מצוות, חתונות.

עמוס ירושלמי: מוטי ששון, היה אורח שלנו לשני ילדים יתומים בארגמן, באו לשם כשאין להם מה לאכול.

עמוס ירושלמי: למה אני אומר לך את כל זה, אני חי עם הדברים האלה.

עמוס ירושלמי: אני חבר במועצת העיר, לא פוליטי, למען הנושא החברתי.

עמוס ירושלמי: עם זה אני מתעסק, לא בשום דבר אחר.

עמוס ירושלמי: פנסיונר מחברת חשמל, יצאתי לפני הזמן בשביל להמשיך ולעזור.

עמוס ירושלמי: לי כואב דבר אחד, לא ייתכן שילדים במשפחות שאני עוזר להן, רוצים להגיע לימית 2000 או לבריזה או לכל בריכה עירונית והם לא יכולים.

עמוס ירושלמי: הם משפחה גדולה עם חמישה-שישה ילדים כולל האמא.

עמוס ירושלמי: אנחנו מנסים לעזור להם בסנדוויצ'ים לפני שהם הולכים לבריכה.

עמוס ירושלמי: ואם הם הולכים, זה אולי פעם בחודש.

עמוס ירושלמי: הם מגיעים לשם, בקופה הם צריכים לשלם 65 שקלים, אין פה משחקים.

עמוס ירושלמי: אז מה כל הסיפור עם ההנחה 20%?

עמוס ירושלמי: למה שלא יפתחו קופה לילדי חולון שהם במצב שהם לא יכולים להיכנס, שיבואו לקופה – דרך אגב, כל אחד מטופל ברווחה, יודעים כל משפחה מי הם ומה הם.

עמוס ירושלמי: שייכנס, ישלם את המינימום שיכול לשלם, והוא יוכל לאכול עוד משהו הילד הזה.

רן כהן: אתה מציע בעצם שיהיה מחיר דיפרנציאלי, שכולם ישלמו מה שישלמו, אבל ילדים שמטופלים בלשכת הרווחה של העירייה, יקבלו כרטיס - - -

עמוס ירושלמי: מה הם עושים?

עמוס ירושלמי: הם מעבירים למתנ"סים ולכל מיני מקומות כאלה.

עמוס ירושלמי: לא כולם מכירים את הדרך הזאת.

עמוס ירושלמי: אני מדבר בקופה עצמה שיהיה, אדם שייצג את האנשים האלה, ויקבלו את מה שהם צריכים לקבל.

רון שמשון: אתה תעליב אותם אם תעשה קופה נפרדת.

עמוס ירושלמי: לילדים האלה אין כבר מה להפסיד.

עמוס ירושלמי: על מה אתה מדבר?

רן כהן: חבר'ה אני עוד מעט ארגיש שאני יושב במועצת עיריית חולון, זה לא מעניין אותי.

עמוס ירושלמי: ויותר מזה, אני מארגן ימי כיף לחיילים מיחידה קרבית שאתה מכיר.

עמוס ירושלמי: עשינו להם יום כיף, זה לא יום כיף רק להיכנס לבריכה, זה ארוחת בוקר, ארוחת צהריים על האש.

עמוס ירושלמי: ואני אומר כל הכבוד, שמשון עזר לי, אבל כשהגעתי להנחה, אני שילמתי 35 שקלים על כל חייל.

עמוס ירושלמי: ואני יכול להוכיח, יש לי קבלה על זה.

רון שמשון: לא נכון.

עמוס ירושלמי: 95 חיילים, אני שילמתי את הכסף הזה ממני, אל תגיד לי לא נכון.

רון שמשון: עמוס, תראה קבלה בבקשה.

רן כהן: רבותי, מתחיל להיות לי לא נעים.

רן כהן: תדעו, כאשר מופיעים בוועדות הכנסת, במוסד של הכנסת, הפשע, הכי גדול זה למסור אינפורמציה לא נכונה.

רן כהן: אני מזהיר את כל אלה שמדברים, פשוט שתדעו זה אפילו עבירה.

רן כהן: צריך לדעת שהדבר הזה צריך להיות מדוייק.

רן כהן: לכן כשאחד אומר כן, השני אומר לא, מישהו לא אומר את האמת.

רן כהן: עמוס, אני מברך על כל הפעולות החברתיות שאתם עושים גם למען ילדי השכונה, וגם למען החיילים, אז תמשיכו.

עמוס ירושלמי: אם אנחנו מדברים על מים, אז איך אומרים, מים מים בששון.

עמוס ירושלמי: יש משפחות, במיוחד אני מדבר על משפחות ברוכות ילדים, שבעה, שמונה, חמישה, שמנתקים להם את המים בקיץ בחום הזה.

עמוס ירושלמי: למה?

עמוס ירושלמי: ואספר יותר מזה, אני עושה עבירה, ואני אומר לך שאני עושה עבירה.

עמוס ירושלמי: אני דואג לחבר אותם בצינור, ואני עושה את העבירה.

עמוס ירושלמי: אמרתי למוטי, תתבע אותי למשפט, אין לי בעיה, אני אלך לבית משפט ואני מוכן לעמוד בפני כל שופט.

עמוס ירושלמי: לא ייתכן שיקחו לילדים את המים, ומוטי ששון נותן הוראה לקבלנים רוצו לסגור.

עמוס ירושלמי: אין מי שתייה, ואנחנו מדברים על בריכות.

עמוס ירושלמי: מי שתייה סוגרים להם, שתדע את זה.

דיאנה – תלמידה: אני מתל אביב, גרה נווה עופר.

דיאנה – תלמידה: אמרת שאם המחיר נמוך אז התנאים לא כל כך גבוהים.

דיאנה – תלמידה: בנווה עופר זה לא כך, הבריכה משתפרת משנה לשנה, והשנה יש לילדים קטנים מתנפחים, פעילויות ערב ופעילויות לילה.

דיאנה – תלמידה: המחיר לא עולה על 30 שקלים.

רון שמשון: בחולון יש ב-20 שקלים.

רן כהן: מה שדיאנה מסרה מפריך את כל התיאוריות הכלכלית שאי אפשר להחזיק את העניין, כי אני מבין שאת אומרת שהבריכה הזאת משתכללת, וקיימת כמה שנים ולא נסגרת, למרות שהיא גובה 30 שקלים.

דיאנה – תלמידה: המחיר לא עולה, הוא עולה רק 25 שקלים.

רן כהן: יפה מאוד.

רון – תלמיד: הם מדברים כל כך הרבה על ההנחות שהם עושים, ועל המבצעים.

רון – תלמיד: דבר ראשון זה הנחות לילדים בגן.

רון – תלמיד: איזה ילד בגן הולך לבד לבריכה, האחים שלו באים איתו, ואמא שלו באה איתו.

רון – תלמיד: בסדר, ילדים בכיתה א' כניסה חד-פעמית, 10%, 420 שקלים ל-10 כניסות, גם 42 שקלים זה הרבה כסף .

רון – תלמיד: מבחינה אישית, בתור אחד שאמנם גר בצפון תל-אביב ונמצא באזור שנחשב יקר, אני אישית לא, מספר פעמים החברים שלי הלכו לבריכה, לא באתי איתם כי לא היה לי מספיק כסף לשלם את ה-50-60 שקלים האלה שישי שבת, בשביל להיכנס לבריכה.

רון – תלמיד: אמנם מפארק מים שהתנאים בו והמגלשות הרבה יותר מפואר, אני לא מצפה שזה יהיה אותו מחיר, אבל לא בהגזמה.

רון – תלמיד: לא צריך לעשות אפלייה מסויימת בין הילדים לפי הרווח של ההורים שלהם.

רון – תלמיד: יש הוכחות שיש בריכות שלוקחות 30 שקלים, גג 40 שקלים, ויש להן את כל הפעילויות כמו מתנפחים, מגלשות, מצליחים.

אסתי כהן: הדרך של ועדת הנחות כמו שגם נעשה כלפי קייטנות, אני חושבת שזו דרך נכונה וכדאי להמליץ עליה.

אסתי כהן: זאת אומרת, מי שזכאי להנחה ומוכר על ידי רשות הרווחה צריך לקבל את ההנחה, אני לא חושבת שזה צריך להיעשות בקופות, כי האנשים האלה לא צריכים להיראות ולהיות גלויים ונבוכים מהסיפור הזה.

אסתי כהן: מי שצריך לדעת יודע בחדרי חדרים, וצריך להמליץ על זה ברמות העירוניות לפחות לגבי בריכות עירוניות.

רן כהן: זו ועדת הנחות עירונית שניתנת לאוכלוסיות שהיכולת הכלכלית שלהן יותר נמוכה?

אסתי כהן: נכון.

אסתי כהן: כל מתנ"ס מחוייב להקים ועדת הנחות שיושבים בה חברי ההנהלה שלו יחד עם תושבים, ומנהלת מחלקת רווחה, וניתנות הנחות לילדים – מחומרים שאספנו עכשיו בקייטנות, יש ילדים ששילמו במתנ"סים על קייטנה שעולה 700 שקלים רק 200 ו-250 שקלים ו-300 שקלים לשלושה שבועות.

אסתי כהן: אותו מפתח צריך לעשות לגבי בריכות עירוניות.

אסתי כהן: רציתי להתייחס לחולון, אני לא תושבת חולון.

אסתי כהן: אבל הפעילות שמוצעת שם לילדים ונוער אין לה אח ורע במדינת ישראל, והלוואי שבכל הערים במדינת ישראל היתה התייחסות ופעילות שהעיר חולון מציעה לילדים ונוער.

אסתי כהן: אני מכירה את הפעילות בכל הארץ, ואני מביאה ראשי ערים ואנשים שממונים על נושא הנוער בהרבה מקומות לבוא ולראות את פעילות הנוער בחולון.

אסתי כהן: רציתי לומר לבני הנוער, ואולי מפה אני לוקחת על עצמי לעשות את זה.

אסתי כהן: במתנ"סים יש כרטיסי הנחות לכל האטרקציות במדינת ישראל.

אסתי כהן: החברה למתנ"סים יצאה בפרוייקט שנקרא יתרון לגודל, סגרה מחירים מוזלים לא רק לבני נוער, אלא בכלל.

אסתי כהן: ומי שרוכש כרטיסים באמצעות החברה למתנ"סים, משלם למשל לפארק המים בשפיים רק 29 שקלים ליום פעילות מלא, ללונה גל רק 23 שקלים ליום פעילות מלא.

אסתי כהן: אני לא אעשה לכולם פרסומות.

אסתי כהן: אני מזמינה את כל בני הנוער, ואת כל התושבים במדינת ישראל לבוא ולקנות את הכרטיסים באמצעות המתנ"סים.

אסתי כהן: הכמויות לא מוגבלות.

אסתי כהן: אני פה הולכת לעשות שיעורי בית גם אצלנו, ולהגיד שאם בני הנוער לא יודעים, כנראה שיש עוד כמה אנשים במדינת ישראל שלא יודעים ואנחנו צריכים לשווק את העניין הזה יותר.

אסתי כהן: כך שניתנת אפשרות לא רק למישהו שהאבא שלו בוועד עובדים כזה או אחר, או האמא, אלא באמת לכל תושבי מדינת ישראל לבוא לרכוש את הכרטיסים האלה במתנ"סים.

אסתי כהן: אני מזמינה את כולכם לבוא ולהשתמש בזה.

אסתי כהן: לגבי בני הנוער שזו הדאגה שלי.

אסתי כהן: אני רוצה לספר שיצאנו במבצע שנקרא "לילות לבנים" לקיץ.

אסתי כהן: ב-70 יישובים בארץ המתנ"סים יהיו פתוחים בין השעות 10 ל-3 ו-4 בבוקר לפעילות נוער תמורת 10 שקלים כרטיס כניסה.

אסתי כהן: שווה לכל נפש, כל בני הנוער יכולים.

אסתי כהן: זיהינו שזה זמן שהוא בעייתי אצל בני הנוער, הזמן שאתם יותר מסתובבים בו.

אסתי כהן: בבוקר חלק עובדים, חלק ישנים.

אסתי כהן: פתחנו את כל המתקנים של המתנ"סים כולל בריכות שחייה במקומות שיש, כל מגרשי הכדורסל, כדורגל, ופעילות מובנית עם צוות של מדריכים גדול בתוך המתנ"סים.

אסתי כהן: גם בחולון מתקיימת הפעילות הזאת בכל הארץ, בקריית יובל, בקריית שמונה.

אסתי כהן: אני מזמינה אתכם.

רן כהן: כל הכבוד לחברה למתנ"סים.

רן כהן: תודה רבה.

מוטקה נתנזון: אני רוצה לומר שישנם כמה דברים שצריך לבדוק אותם לפני שאתם באים לכאן ומעלים אותם פה בוועדה הזאת.

מוטקה נתנזון: בחולון יש רשת "קהילה ופנאי" שמאגדת כ-11 בתים, בכל מתנ"ס ומתנ"ס בחולון, בכל שכונה יש ועדת הנחות.

מוטקה נתנזון: קיבלנו מימית 2000 כרטיסי הנחה במקום 72 אפשר לרכוש אותם ב-35 שקלים.

מוטקה נתנזון: זו לא פעילות של בודדים, אלפי ילדים בכל החוגים פוקדים את הבתים האלה מדי יום ביומו.

מוטקה נתנזון: אז אי אפשר לבוא ולהגיד שאין פה שום התחשבות, שאין למי לפנות.

מוטקה נתנזון: יכול להיות שלבודד אחד ושניים אין מה לפנות.

מוטקה נתנזון: מרבית הילדים שהמתנ"סים קשורים עם בתי הספר, קשורים אחרי הצהריים בחוגים, יכולים להשיג את כל ההנחות האלה במסגרות הקיימות.

מוטקה נתנזון: בכל מתנ"ס ומתנ"ס יש ועדת הנחות שנותנת הנחות גם לפי המצב הסוציאלי של המשפחה, וגם לילדים ולנוער.

מוטקה נתנזון: אז אי אפשר פה להציג דברים שלא קיים שום דבר.

מוטקה נתנזון: רבותי, תלכו לבדוק.

מוטקה נתנזון: לפני שבאתי היום לישיבה זאת, הטרחתי את עצמי, הלכתי וגם צלצלתי למרבית הבריכות, ובררתי מה מחיר הכניסה לבודד, אם יש הנחות או לא.

מוטקה נתנזון: הייתי בתל-אביב בשלוש בריכות, ברמת גן הייתי בשתי בריכות.

מוטקה נתנזון: חולון מבחינה זאת איננה נמצאת בסולם הגבוה של מחירי הכניסות.

מוטקה נתנזון: אז אילו הייתם טורחים ועושים את זה, אני טוען מתוך שיקולים זרים, אני לא רוצה להזכיר את העניין הפוליטי, אילו הייתם בודקים את זה, הייתם רואים שצריך להיות דיון לגבי כמה צריך לקחת בבריכות באופן ארצי.

מוטקה נתנזון: אבל זה לא דבר שצריך לעשות מזה הילולה.

רן כהן: תודה רבה.

מוטי ששון: אני יכול להבטיח לך נאמנה, אתה יכול להיות רגוע, אין ילדים בחולון שלא הולכים לבריכות שחייה.

מוטי ששון: יש מחירים שווים.

מוטי ששון: אתה יכול ב-25 שקלים להיכנס לבריכת שחייה.

מוטי ששון: אתה יכול ב-30 עם חדר כושר.

מוטי ששון: אתה יכול עם מתקנים נוספים בכל מחיר שאתה יכול, ושמעתם.

מוטי ששון: נאמר, צדיקים מלאכתם נעשית על ידי אחרים.

מוטי ששון: נמצאת כאן בחורה שהיא מרשת המתנ"סים, לא חולונית, אמרה שכולם יכולים ללמוד מהעיר חולון.

מוטי ששון: תהיה שקט, תהיה רגוע.

מוטי ששון: מה שאנחנו עושים בחולון, אני מאחל לכל ראשי הערים שתהיה להם את הרגישות כמו שיש לנו לגבי ילדי חולון.

מוטי ששון: לקחנו מבצע שאנחנו עושים עם ילדים אתיופים, חד-הוריות, ועכשיו מבצע עם "ידיעות אחרונות" 200 משפחות חינם לימית 2000.

קריאות: - - -

רן כהן: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון הזה בסיכום הבא.

רן כהן: ראשית, מאחר וחלק גדול של הדיון נסוב סביב חולון, אני רוצה לומר שאין כאן שום עניין של לשים פרוז'קטור על חולון, ולהאשים את חולון.

רן כהן: בחולון יש דברים כנראה טובים מאוד, ויש דברים שאולי יש להם ביקורת, אז היא תהיה בתוך חולון, לא מתעסק עם העניין הזה.

רן כהן: אני לא רוצה גם להציע את זה, שמענו הרבה שבחים על חולון, שמענו כאן פרטים מעניינים.

רן כהן: נשמעו גם דברים שהם ביקורתיים.

רן כהן: אני לא רוצה להתעסק עם העניין הזה.

רן כהן: באנו לדון על העניין של בריכות השחייה בכל הארץ.

רן כהן: נדמה לי שהסיכום היחידי שאני יכול לקבל היום, זה לדרוש מכל ראש עיר במדינת ישראל לדאוג לכך שלילדים מאוכלוסיות מנויות וחלשות תהיה אופציה אחת לפחות של כניסה לבריכת שחייה ראוייה במחיר סביר שאינו עולה על 35 שקלים.

רן כהן: כל יישוב חייב שיהיה לו בו לפחות אופציה אחת לילדים להיכנס במחירים האלה.

רן כהן: שנית, לתת עידוד למבצעים שנעשים כדי לאפשר למגוון של אוכלוסיות, תנועות נוער, מתנ"סים וכו'.

רן כהן: ההמלצה השלישית היא, להמליץ בפני כל הנוער בישראל לקנות את הכרטיסים דרך חברה למתנ"סים כיוון שזה נותן גם הנחה גדולה וגם פיקוח על הדברים.

רן כהן: אנחנו דורשים ממשרד החינוך ומשרד הבריאות להיכנס לפיקוח הדוק על המצבים התברואתיים והבטיחותיים בבריכות לאחר נסיון של מה שקרה בבריכה ברמת גן אתמול.

רן כהן: מברכים על כל המקומות שמקיימים את ועדות ההנחות, כדי שגם דרכם יוכלו לקיים כניסה ברמה יותר סבירה לבריכות השחייה.

רן כהן: אנחנו רוצים שלכל ילד בישראל תהיה האפשרות של נגישות בבריכת שחייה ברמה ראוייה ובמחיר סביר.

רן כהן: תודה רבה לכולם.

רן כהן: אני מודה לכם על הדיון הזה.

רן כהן: (הישיבה נעולה)