הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 8, 2003-06-16 10:00

מיכאל מלכיאור: אנחנו נתרכז היום בעבודתה של המשטרה.

מיכאל מלכיאור: סנ"צ סוזי בן ברוך שהיא אורחת קבועה ומוערכת בוועדה שלנו תציג בפנינו נתונים בנוגע לחוקי הנוער.

סוזי בן ברוך: אני אציג את תמונת פשיעת הנוער בישראל בשתיים עשרה השנה האחרונות.

סוזי בן ברוך: המצגת שנציג כאן הינה מצגת שהוכנה עבור הרמטכ"ל, והיא תוצג בפניו השבוע במסגרת ועדה אסטרטגית גדולה בנושא נוער ושדרוג מערך הנוער במדינת ישראל.

סוזי בן ברוך: לאחר מכן אני אציג את חוקי הנוער ואסביר מה כל חוק מייצג.

רן כהן: האם מדובר רק על החקיקה או גם על יישום החקיקה?

סוזי בן ברוך: אני אציג כל חוק ואתאר גם מה קורה היום בשטח במסגרת החקיקה.

מיכאל מלכיאור: נמצא איתנו גם נשיא בית המשפט לנוער והוא יציג את ההיבט של בית המשפט בנושא.

מיכאל מלכיאור: עלו מספר מקרים בהם הוכח כי לא היה ביצוע של החוקים הללו.

רן כהן: בשל כך שאלתי על כך.

סוזי בן ברוך: אני אציג את חוקי הנוער בראייה היסטורית.

סוזי בן ברוך: בשנת 1948 מדינת ישראל אימצה את החוק המנדטורי.

סוזי בן ברוך: פקודת המשטרה שהתקבלה בשנת 1926 נוסחה מחדש בשנת 1971.

סוזי בן ברוך: פקודת העבריינים הצעירים משנת 1937 בוטלה ונוסחה מחדש כאשר היא חולקה לשני חוקים, חוק הנוער טוה"ש, 1960, והשני הוא חוק הנוער שעד"ט, 1971.

סוזי בן ברוך: פקודת בתי הסוהר משנת 1929 נוסחה מחדש בשנת 1971.

סוזי בן ברוך: פקודת המבחן משנת 1944 תוקנה בשנת 1969.

סוזי בן ברוך: שנת 1955 היתה שנה מאוד קריטית בהתפתחותם של חוקי הנוער, אז התקבל חוק הגנת הילדים.

סוזי בן ברוך: בשנת 1977 התקבלה השוואת גיל הקטינות.

סוזי בן ברוך: עד שנת 1975 גיל הקטינות היה 16 כאשר הוא גדל בהדרגה ל-17 ו-18.

סוזי בן ברוך: כך בשנת 1977 גיל הקטינות עלה ל-18.

רן כהן: מדוע זה קרה?

רן כהן: הרי זה מנוגד לכל היגיון.

רן כהן: הילדים שלנו כבר בגיל 4 נחשבים מבוגרים.

מיכאל מלכיאור: זה נועד להגן עליהם.

אברהם שינפלד: חשבו אז שאם אדם בגיל 18 מתגייס לצה"ל ונושא באחריות, אז ניתן לראות בגיל זה את המעבר לבגרות ונשיאה באחריות.

מיכאל מלכיאור: זה בהתאמה לכל מה שקורה גם בעולם המערבי.

רן כהן: התהליך הוא לא הגיוני, כיוון שתחילה דובר על גיל 16.

רן כהן: אם היה מדובר בתחילה על גיל 21 ואז זה היה יורד לגיל 18, זה היה בעיני הגיוני.

מיכאל מלכיאור: התתפתחות התחילה במצב הדומה למה שהיה בטורקיה, ועברה להיות דומה למצב הקיים בעולם המערבי.

רן כהן: יכול להיות שמגמת השינוי תלוייה בהסטוריה.

רן כהן: במלחמת השחרור נלחמו בני 16.

רן כהן: יכול להיות שיש גם קשר לבריחה מהשואה וממדינות ערב.

סוזי בן ברוך: בשנת 1978 הועלה גיל האחריות הפלילית לגיל 13 בעכבות חוק יצחקי.

סוזי בן ברוך: בשנת 1984 הורד גיל האחריות הפלילית לגיל 12.

סוזי בן ברוך: המצב הזה הוא גם המצב הקיים היום חוק.

סוזי בן ברוך: גיל האחריות הפלילית הוא מאוד משמעותי עבורינו כיוון שהוא מהווה חייץ בין ילד לנער.

סוזי בן ברוך: ההתנהגות כלפי ילד מתחת לגיל 12 היא שונה לחלוטין מזו כלפי נער מעל גיל 12 ומזו כלפי גיל 18 ומעלה.

סוזי בן ברוך: בשנת 1989 התקבל חוק חסר הישע.

סוזי בן ברוך: החוק הזה הוא חוק בעייתי מאוד מבחינתנו ועל כן הוא בתהליך של שינויים כבר לאורך שנים.

סוזי בן ברוך: בשנת 1998 היתה החלת תקנות הסנגוריה הציבורית.

סוזי בן ברוך: המשמעות היא שכל קטין במדינת ישראל היום רשאי לקבל סניגור ציבורי על חשבון מדינת ישראל כאשר הוא נעצר.

סוזי בן ברוך: הגדרת עבריינות נוער, כפי שגם אומצה על ידי ועדת השרים לטיפול באלימות היא: סטייה חברתית הנגרמת על ידי מתבגרים בני 12-18 אסורה על פי חוק ופוגעת באחרים, כמו תקיפה ושוד, או בעצמם, כמו סמים ואלכוהול, וישנן סנקציות חוקיות כלפי המבצע.

סוזי בן ברוך: תמונת מצב הנוער בישראל והיקף המיקוד: יש היום בישראל שני מיליון ו-170 אלף ילדים, אשר מהווים 34% מכלל האוכלוסייה בישראל.

סוזי בן ברוך: כדי לסבר את האוזן, בשנת 1970 אחוז הנוער בישראל היה 40%, כלומר כמות בני הנוער ביחס למבוגרים קטנה ב-6%.

סוזי בן ברוך: 330 אלף ילדים ובני נוער נמצאים בסיכון, על פי ועדת יגאל בן שלום, ומתוכם 130 אלף בסיכון גבוה מיידי, ורק 31 אלף זוכים לטיפול משרד העבודה והרווחה.

סוזי בן ברוך: שבוע שעבר מישהו ממשרד העבודה והרווחה תיקן אותי ואמר כי מדובר ב-34 אלף.

סוזי בן ברוך: עדיין יש לנו 100 אלף ילדים אשר אינם זוכים לטיפול מלא.

סוזי בן ברוך: חצי מיליון קטינים נמצאים מתחת לקו העוני לפי הגדרת שר הרווחה.

מיכאל מלכיאור: מה זה טיפול מלא?

סוזי בן ברוך: אני עוד מעט אפנה למרים, פקידת הסעד הראשית, שתרחיב בנושא.

סוזי בן ברוך: בעשור האחרון עלה מספר התיקים שנפתחו נגד בני הנוער במאות אחוזים.

סוזי בן ברוך: בשנת 1989 נכנס חוק חסרי ישע מבלי לתת תקן אחד לאף אחד מן הגורמים המעורבים.

סוזי בן ברוך: ההשלכות של החוק הזה הן כי במשטרת ישראל היום עובדי הנוער מתעסקים עם החוק הזה 30% מזמנם מבלי שהתווסף תקן אחד במהלך 11 השנים לטיפול בחוק זה.

מיכאל מלכיאור: לאחר התוכנית הכלכלית שהכנסת קיבלה, מספר הקטינים הנמצאים מתחת לקו העוני עולה ב-160 אלף.

סוזי בן ברוך: כלומר מדובר ב-660 אלף קטינים הנמצאים מתחת לקו העוני.

סוזי בן ברוך: 30.3% מעברייני הנוער בישראל אינם יהודים.

סוזי בן ברוך: 21.7% עברייני נוער שהגיעו למשרה נחקרו הוחשדו והוגשו נגדם כתבי אישום, הם עולים חדשים.

סוזי בן ברוך: 48% מן עברייני הנוער הם נוער ותיק.

סוזי בן ברוך: אני מדברת על גילאי 12-18 בלבד.

רן כהן: האם העבריינים הלא יהודים כוללים גם את ערביי ישראל וגם את ערביי השטחים?

סוזי בן ברוך: כן, ישנה חלוקה כזו.

רן כהן: מדוע?

סוזי בן ברוך: יש הבדל בין ערביי ישראל לערביי השטחים.

סוזי בן ברוך: את ערביי השטחים יש אפשרות להחזיר לרשות הפלסטינית כדי שהטיפול ייעשה שם.

אורי אריאל: מדוע אתם מפרידים בין ערבים ובין יהודים ובדואים?

סוזי בן ברוך: זו חלוקה פנימית של עברייני נוער שנעשית במקביל לשירות המבחן לנוער לצורך מקצועי, בכדי לתת מענה בהתאם.

סוזי בן ברוך: הנתונים האלה מוצגים בפני סגל הפיקוד הבכיר, כאשר ברור כי צריך לתת מענה לכל קבוצה.

סוזי בן ברוך: לקבוצת העולים החדשים, למשל, צריך לגייס חוקרים דוברי שפה.

רן כהן: יש פה עיוות של הסטטיסטיקה.

רן כהן: 19% מערביי ישראל זהו אחוז בהתאם לגודל היחסי של האוכלוסייה שלהם בהשוואה לאוכלוסייה הישראלית.

רן כהן: 10% הנוספים מן השטחים הם לא מכלל תושבי השטחים.

מיכאל מלכיאור: זה לא מתוך המספר הכולל של הילדים.

אברהם שינפלד: מדובר על אחוז מכלל כל אלה שבצעו עבירות ונתפסו.

סוזי בן ברוך: אנו מדברים על אלה אשר מעורבים בעבריינות בתוך מדינת ישראל.

סוזי בן ברוך: כאשר אני נותנת תמונת פשיעה, אני לא יכולה לומר כי 10% של ערביי השטחים לא מייצרים פשיעה, כיוון שהראייה היא כי יש מישהו שנגרם לו נזק בעניין הזה.

רן כהן: אורי ואני מתפלאים על כך שלא ציינת כי 10% הם מצעירי תושבי השטחים המעורבים בעבירות.

רן כהן: כך זה היה בסדר גמור, אלא שהתמונה שהצגת היא אחרת.

רן כהן: לא משתמע מכך שרק 70% מן הנערים הם יהודים.

סוזי בן ברוך: זה כלל לא חשוב.

סוזי בן ברוך: אנו צריכים לתת מענה הולם.

סוזי בן ברוך: שירות מבחן שלוקח את הנתונים הללו צריך לדעת כמה קציני מבחן צריכים להיות דוברי שפות אחרות.

סוזי בן ברוך: הנתונים הללו נועדו בכדי לתת מענה הולם, ולא בכדי להכפיש את שמו של מישהו.

סוזי בן ברוך: בעשור האחרון ישנה עלייה בפשיעת הנוער.

סוזי בן ברוך: פשיעת הנוער חוצה ערים.

סוזי בן ברוך: בעבר הנער היה מבצע עבירות באזור מגוריו.

סוזי בן ברוך: כיום הנער אינו מבצע עבירות רק באזור מגוריו.

סוזי בן ברוך: משנת 1990 עד שנת 2002 בחנו שלושה מרכיבים עקריים בעבריינות הנוער: סמים, אלימות ועבירות רכוש.

סוזי בן ברוך: בעבירות הסמים אנו רואים קפיצת מדרגה בשנת 1993 וקפיצה נוספת בשנת 1996.

סוזי בן ברוך: אנו נמצאים בעלייה מתמדת בתחום עבירות הסמים.

סוזי בן ברוך: אני יכולה לומר בוודאות כי בחמשת החודשים האחרונים יש עלייה של יותר מ-26% במעורבות של קטינים בעבירות סמים.

אורי אריאל: האם את יכולה להסביר את הקפיצות הללו?

סוזי בן ברוך: אני לא אכנס להסברים.

סוזי בן ברוך: אני כאן בשביל לתת תמונת מצב בנוגע לחוקי הנוער.

מיכאל מלכיאור: העלייה של 26% היא ביחס לשנה שעברה?

סוזי בן ברוך: חמישה חודשים מול חמישה חודשים.

סוזי בן ברוך: מדובר בעלייה רצינית מאוד ביחס לשנים עברו.

מיכאל מלכיאור: זו עלייה מדהימה.

סוזי בן ברוך: עבירת סמים היא עבירת חשיפה.

סוזי בן ברוך: משטרת ישראל הוסיפה במהלך השנים תקנים נוספים בכדי להתמודד בעיקר עם סמים ואלימות.

סוזי בן ברוך: בחמש שנים האחרונות העבירה הזו היא עבירה מאוד דומיננטית, ועל כן מתייחסים אליה ראשונה בסדרי העדיפויות.

סוזי בן ברוך: הוקמו יחידות מיוחדות לטיפול בעבירות סמים ואלימות.

סוזי בן ברוך: עבירת סמים כאמור היא כעבירת חשיפה.

סוזי בן ברוך: אם משטרת ישראל לא תחשוף זאת, הנתונים הללו כלל לא ייראו.

אורי אריאל: האם המצב היה זהה קודם ורק בגלל התערבות המשטרה הנתונים הללו צפו, או שחל שינוי התנהגותי רחב?

סוזי בן ברוך: אני יכולה לומר לך בוודאות, על פי הערכת אגף המודיעין של משטרת ישראל, כי בחמש השנים האחרונות יש הרבה יותר מעורבות של קטינים וצעירים עד גיל 26-27 בנושא סמים, וזה כמעט בהלימה אחת למה שקורה באירופה ובארצות הברית.

אורי אריאל: בעניין הזה אנו לא מפגרים אחריהם.

סוזי בן ברוך: לא, אך אין ספק שאנו מדינה ייחודית באוירה החברתית שלנו, ועל כן הבעיה היא בעיה היא יותר גדולה.

רן כהן: האם הגרף מתאר מספרי עבירות?

סוזי בן ברוך: הגרף מתאר מספרי תיקים.

רן כהן: מה היה קורה אילו היית משווה זאת ביחס לגודל האוכלוסייה, האם עדיין היה מדובר בעלייה דרמטית?

סוזי בן ברוך: כן.

סוזי בן ברוך: עדיין היתה עלייה דרמטית.

סוזי בן ברוך: אני עוברת לעבירות אלימות.

סוזי בן ברוך: עבירות אלימות על ידי קטינים מהוות כמעט 48% מסך כל עבירות הנוער.

סוזי בן ברוך: הנתונים מייצגים גם תיקי פ"א וגם תיקי א"ת, אי-תביעה.

סוזי בן ברוך: אי-תביעה הוא הליך זהה לתיק פ"א, תיק פלילי, אלא שהוא לא נרשם על שם הקטין במסוף המשטרתי, כיוון שנותנים לו מחווה נוספת לשפר את דרכיו ולהיכנס ושוב למעגל המועמדים.

סוזי בן ברוך: עבירת הרכוש עברה תהפוכות במדינת ישראל.

סוזי בן ברוך: עד שנת 1965 80% מעבירות הנוער היו עבירות רכוש.

סוזי בן ברוך: משנת 1965 הנתון הזה הולך ויורד.

סוזי בן ברוך: היום הוא מהווה כמעט שליש מעבריינות הנוער.

סוזי בן ברוך: 11,090 תיקים מתוך 33,000 תיקים.

סוזי בן ברוך: אני חייבת לציין כי בחמישה חודשים האחרונים ישנה עלייה של יותר מ-30% בעבירת הרכוש, ואני לא קושרת את זה לכלום כרגע כיוון שאין לנו עדיין ניתוח של הנתונים הללו.

סוזי בן ברוך: עבירות אלו כוללות גניבות והתפרצויות לבתי עסק, בתים, גניבות חלקי רכב וכו'.

מיכאל מלכיאור: ישנה עלייה כל כך גדולה ולכם אין ניתוח שלה?

סוזי בן ברוך: יש לנו ניתוח חברתי לכך.

סוזי בן ברוך: המצב החברתי, הכלכלי, הבטחוני עושה את שלו.

סוזי בן ברוך: בנוסף, בשנת 1990 עלו לארץ 290,000 ילדים ובני נוער, כאשר כל המערכות הציבוריות לא קיבלו תקן אחד נוסף בכדי להתמודד עם העלייה הזו, וזה נתן את אותותיו גם במשטרה וגם במערכות הרווחה.

סוזי בן ברוך: אני נותנת את הניתוח הסוציולוגי כפי שנותנת האקדמיה.

מיכאל מלכיאור: מה קרה משנה שעברה לשנה זו?

מיכאל מלכיאור: אני יכול להבין את השינוי שחל משנת 1990, אך איני יכול להבין את השינוי משנה שעברה לשנה זו.

סוזי בן ברוך: אנשי חינוך ציינו משהו שאני מקבלת אותו כאמא לילדים, והיא העובדה שהילדים במהלך האינטיפאדה הסתגרו בבתים, ולמשטרה היה קשה מאוד לחדור לבתים.

סוזי בן ברוך: הפעילות החברתית הסתגרה בתוך בית הספר והבתים.

סוזי בן ברוך: ההורים לא נתנו לילדיהם לצאת לבלות, ועל כן גם אם היינו רוצים לחשוף עבירות היה לנו מאוד קשה, כי הכל נעשה בחדרי חדרים.

סוזי בן ברוך: מינואר עד אפריל היתה רגיעה יחסית באינטיפאדה, הורים נתנו לילדיהם לצאת לבלות, ואנו ראינו את מגמת השינוי הזו בעיקר במקומות הבילוי של בני נוער.

סוזי בן ברוך: המקומות הללו שוב התמלאו ואנו יכולנו שוב לפעול בתוכם.

מיכאל מלכיאור: לפי ההיגיון הזה, היתה צריכה להיות ירידה לפני כן.

סוזי בן ברוך: היתה לפני זה בלימה מסויימת בעבריינות הנוער.

סוזי בן ברוך: העלייה משנת 2000 לשנת 2001 היתה עלייה לא גבוהה במיוחד של 2.5%-3% בשנה.

מיכאל מלכיאור: ייתכן והשוטרים היו יותר פנויים.

סוזי בן ברוך: זה גם נכון.

סוזי בן ברוך: מינואר השנה כל מפקדי המחוזות במשטרת ישראל הדגישו את הנושא של עבריינות נוער כיעד מרכזי.

סוזי בן ברוך: המשמעות היא שכל שוטר ברמת התחנה, אפילו שוטר תנועה ושוטר סיור, צריך להוכיח את העשייה שלו בנושא ילדים ונוער.

סוזי בן ברוך: אנו עובדים לפי השיטה של יעדים ומדדים.

סוזי בן ברוך: כל מפקד תחנה נמדד על פי התפוקה שהוא מביא, כאשר כל חצי שנה הוא צריך להציג זאת.

אורי אריאל: האם היעד הזה הוא בהנחיית מפכ"ל?

סוזי בן ברוך: היעד הזה הוא יעד מפקדי המחוזות.

סוזי בן ברוך: שנה שעברה הוא היה יעד מפכ"ל.

אורי אריאל: האם יש פורום של מפקדי מחוזות שמחליט על יעדים?

סוזי בן ברוך: כן.

סוזי בן ברוך: יש תהליך של חשיבה.

סוזי בן ברוך: יש תוכנית עבודה לכל שנה.

סוזי בן ברוך: לפני כל שנה עושים מיפוי פשיעה.

אורי אריאל: מי מנחה את היעדים המרכזיים?

סוזי בן ברוך: המפכ"ל.

סוזי בן ברוך: יש את אגף המודיעין של משטרת ישראל שנותן תמונת פשיעה כללית.

סוזי בן ברוך: יושבים בסוף שנת 2002 לקראת שנת 2003 וכותבים תוכנית עבודה שתנחה את המשטרה היכן היא תתמקד בנושא הפשיעה בשנה הבאה.

סוזי בן ברוך: בסופו של דבר נקבע שהנוער הוא יעד מרכזי של כל מפקדי המחוזות.

סוזי בן ברוך: המשמעות היא שכל המערך של משטרת ישראל בהווה ממוקד נוער.

סוזי בן ברוך: במהלך הארבעה חודשים האחרונים נוספו עוד 20 תקנים למערך הנוער במשטרת ישראל, כמעט כולם במחוז הצפוני.

סוזי בן ברוך: כאשר משטרת ישראל מוסיפה תקנים ישנה יותר תפוקה וזה גם משפיעה על חבריי שיושבים כאן.

אורי אריאל: האם את יודעת מהם שאר היעדים?

סוזי בן ברוך: זה לא חשוב.

סוזי בן ברוך: זה ממש לא לעניין כרגע.

סוזי בן ברוך: אני אגיד לך אחרי זה מהם היעדים.

סוזי בן ברוך: כל מה שנוגע לנוער זה מה שחשוב כרגע.

סוזי בן ברוך: אני ממשיכה עם ההגדרות.

סוזי בן ברוך: קטין הוא מי שטרם מלאו לו 18 שנה, זה מעוגן בחקיקה, בחוק הכשרות והאפוטרופסות.

סוזי בן ברוך: קטין שאינו בר עונשין מעוגן בחוק העונשין, כאשר המשמעות היא שכל ילד מתחת לגיל 12 אינו מבחין בין סובב לתוצאה.

סוזי בן ברוך: זה נקבע בשנת 1984

סוזי בן ברוך: עד שנת 1984 ההגדרה היתה כי הילד לא מבחין בין טוב לרע, וגיל האחריות הפלילית היה 9-12.

סוזי בן ברוך: אני אבקש מכבוד השופט שינפלד לספר לנו כיצד שופט קובע האם ילד בין 9-12 שמגיע לבית המשפט הוא בר אחריות פלילית, כלומר יכול לשאת בעונש,או שהוא אינו בר ענישה.

רחל שרביט: שאלו אותו את לוח הכפל.

אברהם שינפלד: היו כל מיני שאלות שהעמידו את מהימנות הקביעה בסימן שאלה.

אברהם שינפלד: היום כאשר גיל האחריות הפלילית הוא 12, שירות המבחן חייב להעביר המלצה לגבי ילדים בני 12-13 שעברו עבירה, ולומר האם הם מבינים את מהוות ההליכים הפליליים וניתן להגיש נגדם כתב אישום, או שהם אינם מבינים, ואין להם את הכוח המנטלי המתאים, ואז לא מגישים נגדם כתב אישום.

אברהם שינפלד: בפקודת העבריינים הצעירים בשנת 1937 בזמן המנדט, גיל האחריות הפלילית היה 9.

אברהם שינפלד: היה ניתן להפוך ילד בן 9 לעבריין.

אברהם שינפלד: חבר הכנסת יצחקי טען כל מיני טענות וניסה להעלות את גיל האחריות הפלילית ל-16, ולבסוף התקבלה פשרה, גיל 13, גיל בר-המצווה.

מיכאל מלכיאור: אחר כך הורידו זאת לגיל בת-מצווה.

סוזי בן ברוך: אני ממשיכה עם ההגדרות.

סוזי בן ברוך: בגיר הוא מי שמלאו לו 18 שנה.

סוזי בן ברוך: בגיל 18 שנה ויום ההתייחסות היא שונה.

סוזי בן ברוך: קטין נזקק כהגדרתו בחוק הנוער טוה"ש.

סוזי בן ברוך: אחר כך נרחיב על כך את הדיבור.

סוזי בן ברוך: כעת אני אדגיש את נקודת המבט המשטרתית וההתייחסות שלנו לילדים מתחת לגיל 12, ומעל גיל 12.

סוזי בן ברוך: חוק הנוער טיפול והשגחה חוקק בשנת 1960, זהו חוק סיעודי-אזרחי, וכמעט כולו טופל על ידי פקיד סעד לחוק הנוער.

סוזי בן ברוך: מנקודת מבט משטרתית אנו נעזרים בפקידות הסעד ליישום כמה סעיפים בחוק הזה.

סוזי בן ברוך: אני אבקש ממרים פבר, פקידת סעד ראשית להרחיב את הדיבור על החוק הזה.

מרים פבר: קטינים בסיכון לפי חוק הנוער, טיפול והשגחה זה מלידה עד גיל 18.

מרים פבר: גיל 12 אינו רלוונטי, מלבד סעיף 3, המדבר על כך שהנער עשה עבירה פלילית ולא הובא בפלילים.

מרים פבר: רוב הילדים שמבצעים עבירות מתחת לגיל 12 מופנים על ידי המשטרה מיד לפקידי סעד, כיוון שיש להם סעיף שיכול להפוך אותם לקטינים נזקקים.

מרים פבר: לא בהכרח חייבים להפוך אותם לקטינים נזקקים.

מרים פבר: כאשר מדברים על קטינים בטיפול של שירותי הרווחה, צריך לדעת כי רוב הקטינים בטיפול של שירותי הרווחה אינם מגיעים לבית משפט לנוער.

מרים פבר: הם לא נכללים בחוק הנוער ובחוק חובת הדיווח על עבירות כנגדם.

מרים פבר: אנו פונים לבית המשפט רק כאשר אנו נכשלים בהליך של טיפול בהסכמה, בשיתוף עם ההורים והקטין, על דרכים שתמנענה סיכון מהילד.

מרים פבר: צריך להוכיח גם מה נעשה עד אז כדי להצליח בטיפול בהסכמה.

מיכאל מלכיאור: האם לא קורה שנפתח תיק?

מרים פבר: אז פונים לבית המשפט ומבקשים להכריז על נער כזה כנזקק.

מרים פבר: אותו נער יכול להיות בטיפול של שירותי הרווחה שנים קודם.

מרים פבר: כאשר מגיעים למצב של סיכון, ואין טיפול בהסכמה בשיתוף עם ההורים והקטין, םפונים לבית המשפט ומכריזים עליו כנזקק.

יעקב מרגי: מה מזכה אותו המעמד נזקק?

מרים פבר: הוא מאפשר להורות על טיפול כפול.

יעקב מרגי: האם מדובר על מוסד סגור?

מרים פבר: לא.

מרים פבר: גם הפנייה לבית המשפט לנוער הוא המשך תהליך טיפולי.

מרים פבר: יש מקרים בהם אנו מגיעים לבית המשפט והשופט אומר להורים של הילד ולילד עצמו כי הם צריכים לשתף פעולה, והם אכן חוזרים לשתף פעולה, ואז אנו חוזרים לטיפול בהסכמה.

מרים פבר: לעיתים מדובר בטיפול תחת החלטת בית משפט, גם כן בהסכמה.

מרים פבר: זה נעשה כדי לעזור להורים לקבל כי אסור לפגוע בקטין וצריך להגן עליו.

מרים פבר: אני מדברת על הליכים שהחמור ביותר מביניהם הוא להוציא את הקטין למעון נעול.

מרים פבר: עד אז מנסים להורות להורה לשלוח את הילד לבית הספר, להורות להורה לקחת את הילד לטיפת חלב ולתת לו חיסונים.

יעקב מרגי: זה בתנאי שההורה לא הוכרז בזמנו כנזקק.

מרים פבר: הוא היה יכול להיות מוכרז כנזקק.

מרים פבר: יש לנו מקרים של דור שני.

מרים פבר: זה לא פשוט.

מיכאל מלכיאור: את מתייחסת בעיקר לנוער שעשו עליו עבירות.

מרים פבר: נכון.

מרים פבר: הסעיף היחיד המחבר, זהו סעיף 3, כל היתר נוגעים לקטינים בסיכון שלו בהכרח מבצעים עבירות, אלא עבירות נעשות כנגדם.

סוזי בן ברוך: האמצעים שבהם יכולה לנקוט פקידת סעד לחוק הנוער הם פנייה לבית משפט, והוצאת צו חירום.

מיכאל מלכיאור: מהי ההגדרה לקטין בסיכון?

מרים פבר: ההגדרה של החוק היא שבעת הסעיפים שהופיעו שם של קטין בסיכון, ברמה שדורשת התערבות של בית משפט.

מרים פבר: למעשה, כל קטין שחייו או התפתחותו נמצאים בסכנה עכב התנהגות הוריו, התנהגותו שלו, הסביבה שבה הוא חי, ייקרא קטין בסיכון.

אברהם שינפלד: כך גם במקרים בהם אין הורים, או שישנם הורים שלא מסוגלים לטפל.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שלא היו פה בתחילת הדיון, כי אנו מדברים על קבוצה של 330 אלף ילדים.

מרים פבר: אני הייתי רוצה להעיר על ההבדל בנתונים.

מרים פבר: האנשים הללו יכולים להיות אנשים שפונים ללשכות הרווחה ומבקשים סיוע, ואז ילדם נכנס למעון.

מרים פבר: גם במקרה כזה הם ייכנסו לאותה סטטיסטיקה.

מרים פבר: רמת הסיכון היא שונה.

מרים פבר: ייתכן ויש כאלה שזקוקים לעזרה כי אין להם יכולת כלכלית.

מיכאל מלכיאור: גם הנתון של ילדים הנמצאים בסיכון גבוה הוא גבוה.

מיכאל מלכיאור: מדובר על 130 אלף ילדים.

אורי אריאל: גם הנתון הזה הוא נתון מבלבל.

מרים פבר: רובם יקבלו סיוע בהסכמה.

יעקב מרגי: חה"כ אריאל, לא לחינם כל המעונות לילדים בסיכון בתפוסה מלאה, ובתהליך בנייה מואץ.

אורי אריאל: אני הייתי ראש רשות וראיתי איך זה עובד.

אורי אריאל: יש סיבות שונות בגינם ילדים נכנסים למעונות אלו, ובחלקם הגדול לא בגלל סיכון, אלא בגלל בעיות פרנסה, רצון בהנחה ובהכרה של ביטוח לאומי וכו'.

אברהם שינפלד: אלא לא נכנסים לקטגוריה של ילדים בסיכון.

אורי אריאל: כבוד השופט, תרשה לי לומר לך כי אני ראיתי גם כמה כאלה.

סוזי בן ברוך: אני עוברת לפרמטרים של קטין נזקק.

סוזי בן ברוך: קטין נזקק מתחת לגיל 18, לא נמצא אחראי עליו, האחראי על הקטין אינו מסוגל לטפל בו או להשגיח עליו, או שהוא מזניח את הטיפול וההשגחה, והוא עשה מעשה שהוא עבירה פלילית ולא הובא בפלילים.

אברהם שינפלד: למעשה הסעיף הזה בא לקשר בין שני חוקי הנוער, חוק הנוער העוסק בילדים המבצעים עבירות מעל גיל אחריות פלילית ואחרים.

אברהם שינפלד: תמיד שואלים מה קורה עם ילד בן 10 שמבצע עבירה.

אברהם שינפלד: האם הוא ממשיך להסתובב ברחוב?

אברהם שינפלד: התשובה היא לא.

אברהם שינפלד: יש יחסי גומלין בין שני החוקים, ועל כן ילד שביצע עבירה ולא אחראי בפלילים, עדיין ניתן לטפל בו כילד בסיכון, לפי החוק השני.

סוזי בן ברוך: אם ילד בן 10 או 11 גנב או אנס, המשטרה יכולה לעכב אותו, לבקש להתלוות, ולזהות את ההורים ולהפנות מיד לפקיד סעד לחוק הנוער, לאחר שמקבלים כמה מילים בעדות פתוחה בנוכחות ההורים.

סוזי בן ברוך: יש לנו מקרה משנה שעברה שבו ילדים בני 11 אנסו ילדות בנות 4 ו-5.

סוזי בן ברוך: הילד לא חייב לתת את העדות ולהתלוות אלינו, אלא אם כן הוא לא מזוהה, ועל כן יש לנו בעיה.

סוזי בן ברוך: גם אם ראינו לנגד עינינו כי ילד ביצע שוד מזוין באמצעות סכין, והשוטר יודע כי הוא מתחת לגיל 12, אסור להפעיל כח נגדו.

אברהם שינפלד: יש כאלה מקרים.

סוזי בן ברוך: זה הולך ומתרבה.

סוזי בן ברוך: בשנת 2002 יש יותר מ-2,100 ילדים מתחת לגיל 12 שביצעו עבירות פליליות, כאשר הטיפול הוא רק טיפול של פקידת הסעד לחוק הנוער.

סוזי בן ברוך: חלק מן הילדים רצידיביסטים מאוד, ועל כן ניתן לראות מה יהיה בגיל 12 ויום.

סוזי בן ברוך: לפני כשנתיים הוזעקתי למרחב ירקון בעכבות דקירה שביצע ילד בן 13 בנער בן 16, בבית הספר גימנסיה הרצליה.

סוזי בן ברוך: לפני שנכנסתי לשידור, הודיעו לי כי הדוקר נתפס.

סוזי בן ברוך: לאחר השידור נכנסתי לתחנת המשטרה וחפשתי את הדוקר.

סוזי בן ברוך: אני מוצאת נערים בני 16 בגובה של 1.70 מטר כל אחד שנדקרו על ידי נער בן 13 בגובה של 1.25 מטר.

סוזי בן ברוך: ביקשתי לראות את הרקורד שלו, וגיליתי כי הנער הזה ביצע 37 עבירות מגיל 12 עד גיל 13, כאשר גם לפני גיל 12 הכירו אותו היטב.

סוזי בן ברוך: דיברתי עם פקידת הסעד לחוק הנוער הראשית, והיא אמרה לי שהם עשו הכל עד שהגיע לגיל 12 עד 13, שאז שירות מבחן לנוער נכנס לתמונה ותוך שבוע טופל העניין.

סוזי בן ברוך: שימו לב כמה עבירות יכול לעשות ילד כזה במשך שנה.

סוזי בן ברוך: כמעט ואין לנו פתרונות מידיים לבעיה הזו.

סוזי בן ברוך: מתחת לגיל 12 אנו פותחים תיקי אי-תביעה, שזהו הליך פלילי מינימלי, יותר בכדי לעקוב אחרי הילד, מאשר משהו אחר.

סוזי בן ברוך: כאשר הוא מגיע לגיל 12 כל זה לא שווה כלום, כיוון שמגיל 12 ואילך אנו כן מכניסים זאת למסוף המשטרתי.

יעקב מרגי: האם המעכב הוא אקטיבי או פאסיבי.

יעקב מרגי: האם ההליך מתבצע רק כאשר אותו ילד עושה עבירה נוספת?

סוזי בן ברוך: המעכב הוא פסיבי.

סוזי בן ברוך: רק כאשר הילד מבצע עבירה נוספת, אנו מרימים טלפון לפקידת הסעד לשאול מה קורה עם הילד.

מיכאל מלכיאור: מה קורה לגבי ילד שגונב חטיף במכולת?

סוזי בן ברוך: אני דיברתי על כך בתקשורת לפני שבועיים, ואמרתי כי לכל הילדים שגנבו אוכל אנחנו לא פתחנו אפילו תיקי אי-תביעה, אלא הפנינו אותם לטיפולו של פקיד סעד לחוק הנוער.

מיכאל מלכיאור: כלומר, מספר העבירות של ילדים מתחת לגיל 12 לא כולל עבירות של גניבת אוכל.

סוזי בן ברוך: לא.

סוזי בן ברוך: אנו קוראים לכך עבירות השרדות.

סוזי בן ברוך: לצערי, יש לנו עשרות מקרים כאלו לאחרונה.

סוזי בן ברוך: פעם אחת עשינו טעות כזו כאשר לפני שלוש שנים הבאנו לבית המשפט ילד שגנב כל בוקר עשר לחמניות ושלוש שקיות שוקו.

מיכאל מלכיאור: יש הבדל בין לקחת לחמניה לבין גניבה אחרת.

מרים פבר: הם גם לא יהיו מטופלים בחוק הנוער.

מרים פבר: אין צורך לקחת אותם לבית המשפט, כיוון שהם זקוקים לעזרה.

שלומית לוסטיג: מה קורה לגבי ילד שגנב דיסקט?

סוזי בן ברוך: זה משהו אחר.

סוזי בן ברוך: זו כבר עבירה.

סוזי בן ברוך: מתחת לגיל 12 לא נפתח תיק לאף אחד במשטרת ישראל.

מיכאל מלכיאור: האם זה לא ייכנס לסטטיסטיקה?

סוזי בן ברוך: זה ייכנס לסטטיסטיקה כתיק, אך שם הילד לא יופיע שם.

סוזי בן ברוך: אם מגיל 12 ויום אותו ילד לא יבצע שום עבירה, אף אחד לעולם לא יידע שהוא אי פעם היה במשטרה.

שלומית לוסטיג: האם הוא עצמו יודע שהוא מוגן?

סוזי בן ברוך: אנו לא מסתירים את חוקי הנוער, הם מופיעים באינטרנט.

סוזי בן ברוך: אנחנו מזמנים את ההורים יחד עם הילד ומסבירים להם מה הילד עשה, ואז שולחים אותם יחד לפקיד הסעד לחוק הנוער, אלא אם כן מדובר בפשע חמור כמו דקירה, שאז מזמנים את ההורים וביחד לוקחים את הנער לפקיד סעד לחוק הנוער.

שלומית לוסטיג: האם הוא יודע שיש ביכולתו לפתוח דף חדש?

סוזי בן ברוך: כן.

סוזי בן ברוך: שירות מבחן לנוער מסביר לו את זה וכך גם פקיד הסעד.

סוזי בן ברוך: כמעט כל עובדי הנוער הם בוגרי אקדמיה בתחום של מדעי ההתנהגות.

סוזי בן ברוך: הגישה במשטרה וביתר הגורמים המעורבים היא גישה חינוכית-טיפולית.

סוזי בן ברוך: אתם מוזמנים לבקר ביחידות הנוער.

סוזי בן ברוך: הוועדה הקודמת עשתה זאת ומאוד התרשמה.

סוזי בן ברוך: כאשר פקיד סעד לנוער מוציא צו חירום, המשמעות היא שהוא חותם על מסמך שאפשר להוציא את הילד לשבעה ימים מהבית באופן מיידי, ללא הגעה לשופט.

סוזי בן ברוך: תוך שבעה ימים פקיד הסעד אמור להגיע לשופט נוער.

אברהם שינפלד: אני צוחק כיוון שיש לי פרשנות שונה לגמרי.

אברהם שינפלד: אני טוען שחייבים להגיע לבית המשפט עם צו החירום מייד עם הוצאתו, כיוון שבית המשפט צריך לבקר את ההחלטה, ואם יתברר שההחלטה לא היתה נכונה, כדאי שהוא יספיק לתקן זאת ולהחזיר את הילד.

מרים פבר: אנו מדברים על ביצוע צו החירום.

סוזי בן ברוך: אנו מדברים על כך שתוך שבעה ימים יימצא לאותו ילד פתרון אחר באמצעות בית המשפט.

מרים פבר: אני רוצה להוסיף, כי ניתן לקבל סיוע של המשטרה גם כאשר בית המשפט מורה על כך.

סוזי בן ברוך: אני ממשיכה לסעיף 24.

סוזי בן ברוך: זה הסעיף המחייב אותנו לא לפרסם שמו של קטין אפילו ברמז.

סוזי בן ברוך: אנו מוצאים עצמנו הרבה פעמים פותחים תיקים לעיתונאים, עורכי עיתונים וצלמים.

סוזי בן ברוך: אסור לצלם קטין עד גיל 18 שמעורב באחד משמונה קריטריונים המצויינים בחוק.

סוזי בן ברוך: אסור אף לפרסם רמז עליו.

סוזי בן ברוך: כאשר צילמו את הילדים של חה"כ לשעבר דרעי, נפתח לאותו כתב תיק.

סוזי בן ברוך: לפי סעיף ה, המדבר על הקטין ובין משפחתו של אדם שמייחסים לו עבירת שחיתות מידות, אסור היה לצלם את ילדיו של דרעי.

סוזי בן ברוך: כאשר אנו מפרסמים פרשייה מסויימת, לא מופיעים שמותיהם של קטינים.

סוזי בן ברוך: רוב עורכי העיתונים יודעים זאת, ולמי שלא יודע זאת אנו נאלצים לפתוח תיק.

סוזי בן ברוך: אם אנו שוכחים לעשות זאת, ד"ר קדמן מיד שולח לנו תמונה שלידה שם ומבקש לפתוח לאותו צלם או עיתונאי תיק.

מרים פבר: לעיתים אנו גם דורשים צו איסור פרסום כולל, כדי שלא ידעו כלל שקרה דבר כזה.

יעכב גדרי: לעיתים, אמנם לא מפרסמים שמות, אך מפרסמים אזור בו זה קרה, ואז הסביבה יכולה להרכיב פאזל מדויק של אותו נער.

מרים פבר: נכון, ועל כן אנו לעיתים מבקשים איסור פרסום כולל.

אברהם שינפלד: ישנה פסיקה הנוגעת לזכות הציבור לדעת.

אברהם שינפלד: העקרונות מתנגשים זה בזה, וזה אינו פשוט.

סוזי בן ברוך: הפרסום מותר כאשר בית המשפט מתיר זאת.

סוזי בן ברוך: באותו סעיף בסוגריים מדובר על נעדרים.

סוזי בן ברוך: יש קטינים שהם בורחי מוסדות בהם ישבו מכוח חוק הנוער שעד"ט(שפיטה, ענישה ודרכי טיפול).

סוזי בן ברוך: לאחר חודש אנו חייבים לפרסם את התמונה שלהם בעיתון.

סוזי בן ברוך: הדרך היחידה לעשות זאת זה להכריז עליהם כנעדרים לכל דבר, כדי שהציבור לא ידע במה מדובר.

סוזי בן ברוך: אני עוברת לחוק הנוער שעד"ט (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול).

סוזי בן ברוך: החוק הזה מתמקד בגילאי 12-18.

סוזי בן ברוך: זה החוק שקבע את שעות המעצר לקטין, איך יתנהל המשפט של קטין, וגם מציין את החובה להפנות לשירות מבחן לנוער.

סוזי בן ברוך: אם חוק הנוער טיפול והשגחה מחייב אותנו להפנות ילד מתחת לגיל 12 שעבר עבירות או קטין עד גיל 18 שהוא קטין נזקק לפקיד סעד לחוק הנוער, החוק הזה מפנה אותנו לשירות מבחן לנוער.

סוזי בן ברוך: כל הדיון לגבי קטין, החל מהארכת מעצר וכלה במהלך כל המשפט, יהיה בדלתיים סגורות.

יעכב גדרי: באילו תנאים הוא נעצר?

סוזי בן ברוך: יש לנו במשטרה עובדי נוער מיוחדים, תאי מעצר מיוחדים לקטינים, ואגפי נוער המיוחדים לקטינים.

סוזי בן ברוך: יש גם בית משפט מיוחד לנוער, ואפילו בית סוהר מיוחד לנוער.

אברהם שינפלד: תנאי המעצר של קטינים בארץ מחפירים.

אברהם שינפלד: לפני 30 שנה הוקמה ועדה והוכנה פרוגרמה לבתי מעצר לנוער עם תוכן בפנים ושמירה בטחונית בחוץ.

אברהם שינפלד: אני חושב כי אני האדם היחיד שהיה חבר הוועדה ועדיין שומר העתק מהפרוגרמה.

רחל: התנאים גרועים.

רחל: מספיק ששמים שני קטינים בעייתיים בכדי שיתעללו אחד בשני.

מיכאל מלכיאור: אנו נערוך ביקור של הוועדה.

סוזי בן ברוך: יש אור בקצה המנהרה.

סוזי בן ברוך: בתי המעצר לקטינים במשטרת ישראל בשנתיים האחרונות עברו שיפור.

סוזי בן ברוך: בית הסוהר לקטינים עובר שדרוג אדיר.

סוזי בן ברוך: מנהלת בית הסוהר החדשה היא דוקטורנטית לעבודה סוציאלית שגייסה 40 אנשי חינוך ואנשי מדעי ההתנהגות במיוחד בשביל לטפל בקטינים הנמצאים בבית הסוהר.

סוזי בן ברוך: נכון לתקופה של לפני חודש וחצי היו 130 נערים בבית הסוהר.

אברהם שינפלד: חוץ מהעצורים עד תום ההליכים?

סוזי בן ברוך: כן.

סוזי בן ברוך: הטיפול הוא טיפול חדשני.

סוזי בן ברוך: כדאי לזמן את מנהלת הכלא לכאן ולשמוע ממנה כיצד היא פועלת.

סוזי בן ברוך: אני חייבת לציין כי הם אפילו עברו ללבוש חליפות ג'ינס במקום מדי אסירים.

סוזי בן ברוך: הגישה השתנתה והדרך השתנתה.

סוזי בן ברוך: בינואר ייפתחת בית הסוהר החדש לקטינים שיכיל 250 מיטות, ויהיה מרווח יותר במתכונת האמריקנית.

סוזי בן ברוך: כדאי לבקר לפני ואחרי.

אורי אריאל: האם אין עצורות כלל?

סוזי בן ברוך: היום ישנן רק שתי אסירות קטינות הנמצאות בכלא "נווה תרצה".

אברהם שינפלד: היום אין מקום מיוחד לאסירות צעירות.

אברהם שינפלד: לוקחים חדר באותו פרוזדור בו נמצאות האסירות המבוגרות, ושם שמים את הצעירות.

אברהם שינפלד: יש שם חילופי דברים ביניהן מאוד מעניינים.

מיכאל מלכיאור: אם כבוד השופט אומר כי תנאי בתי המעצר הם מחפירים, זה דבר רציני.

אברהם שינפלד: בבתי המצער ישנה רק הפרדה בין הקטינים למבוגרים, אך אין שום תוכן המתאים לבני נוער.

סוזי בן ברוך: באבו כביר הוחלט לפעול בשיטה חדשנית.

סוזי בן ברוך: לפני שנה הכניסו עובד סוציאלי, וקצין מבחן לנוער שנמצא עם הילדים במהלך כל היום.

סוזי בן ברוך: יש שם חדר מחשבים ופינת ספורט.

סוזי בן ברוך: מעסיקים אותם כדי שימי המעצר לא יהיו עבורם טראומה.

סוזי בן ברוך: בבית המעצר בירושלים הכניסו מזגנים וטלוויזיה צבעונית.

סוזי בן ברוך: חה"כ לשעבר גוז'נסקי ביקרה שם עם השר דני נווה.

סוזי בן ברוך: היא פגשה שם שני נערים ערביים אחד מרמאללה ואחד משכם.

סוזי בן ברוך: היא שאלה את אחד מן הנערים, בין כמה הוא, והוא ענה לה שהוא בן 14 וחצי.

סוזי בן ברוך: היא שאלה מה הוא עשה, והוא ענה שהוא גנב בירושלים.

סוזי בן ברוך: היא שאלה אותו מדוע הוא לא גנב בשכם או ברמאללה, אז הוא אמר לה פה יש טלוויזיה צבעונית, ארוחת בוקר, צהריים וערב, ובבית אין לי דבר כזה.

סוזי בן ברוך: בהצעת החוק החוק החדשה של חוק הנוער שעד"ט, שהיא כרגע בסטטוס של טיוטה לתסכיר חוק, אנו המלצנו לבתי המעצר, להכניס קצין מבחן לנוער לכל בתי המעצר בארץ, מדריך שיעסיק את בני הנוער ועובד סוציאלי צמוד.

סוזי בן ברוך: נעבור לשעות המעצר לקטינים.

סוזי בן ברוך: מגיל 12 עד 14 אפשר לעצור ל-12 שעות, ול-12 שעות נוספות לפי פרמטרים מאוד מדוקדקים.

סוזי בן ברוך: גילאי 14-18 ניתן לעצור ל-24 שעות ובחתימת קצין מבחן ל-24 שעות נוספות.

סוזי בן ברוך: ברמה העקרונית מעדיפים קציני הנוער להגיע לשופט ולקבל אישור להמשך המעצר.

מיכאל מלכיאור: גם לגבי נוער בשטחים הכללים דומים?

סוזי בן ברוך: כן.

סוזי בן ברוך: שם הקטין הוא עד גיל 16.

סוזי בן ברוך: כאן היחס הוא יותר טוב מאשר שם.

סוזי בן ברוך: אני עוברת לסעיף 14.

סוזי בן ברוך: המיוחד לגבי קטינים הוא שחלה חובה להגיש כתב אישום שנה מיום ביצוע העבירה.

סוזי בן ברוך: אם לא מספיקים לעמוד בזמן הזה, אנו חייבים לפנות ולקבל את אישורו של היועץ המשפטי לממשלה.

סוזי בן ברוך: אני רוצה לומר לכם מתוך הניסיון האישי שלי, כי העדפתי לסיים את ההליך הזה מהר מאשר לבקש בקשה כזו.

סוזי בן ברוך: היועץ המשפטי מחזיר תשובה במהירות ואף נוזף בנו קשות אם אנו לא עומדים בזמנים.

סוזי בן ברוך: לפני שנה היה עיכוב של 12 תיקים ברמה ארצית מכל הארץ, ואנו קיבלנו נזיפה חמורה מאוד על כך.

סוזי בן ברוך: בשל כך אנו עושים הכל כדי לעמוד בזמנים.

סוזי בן ברוך: חשוב מאוד שמנהלת שירות מבחן לנוער, רחל שרביט, תדגיש מה קורה לגבי נערים בני 12-18.

סוזי בן ברוך: בתום חקירה אנו חייבים לשלוח הפנייה לקצין מבחן לנוער והוא נכנס לתמונה.

סוזי בן ברוך: אם אנו מחליטים לעצור ולכלוא את הנער היום, אנו מודיעים על כך לקצין המבחן והוא יהיה צריך מחר להיות ערוך לקבל קטין.

סוזי בן ברוך: במקביל אנו פונים גם לסינוגוריה ציבורית.

רחל שרביט: לאחר שהמשטרה עצרה קטין והחליטה להביאו לדין או לשחררו הביתה ואחר כך להחליט על כתב אישום, קצין המבחן צריך להציג בפני המשפט את תמונתו של הקטין, הוריו והרקע ההתנהגותי והעברייני שלו.

רחל שרביט: בנוסף, עליו לדווח על המצב הנפשי שלו והרקע הפסיכולוגי שלו.

רחל שרביט: כמות החומר הנאסף אודות אותו קטין תלוייה בזמן העומד לרשותנו ומידת הדחיפות.

רחל שרביט: כל קציני המבחן הם עובדים סוציאלים בהכשרתם, וןעל כן הגישה היא של חשיבה כיצד להוציא את הנער ממעגל העבריינות כמה שיותר מהר, ולדאוג לשילוב חברתי שלו במערכות הנורמטיביות, למרות ביצוע העבירה.

רחל שרביט: כאשר מדובר בקטין הנמצא במעצר, אנו נערכים לדיון בבית המשפט במהירות רבה.

רחל שרביט: למרות הטלוויזיה הצבעונית והתנאים הנוחים, איש לא היה רוצה לבלות במעצר.

רחל שרביט: ההשפעות על הילדים הן חמורות מאוד, במיוחד עם יושבים שניים בחדר אחד.

רחל שרביט: לעיתים זה הופך להיות בית ספר קטן של התעללות.

רחל שרביט: הם שורפים אחד את השני ומתעללים אחד בשני, ולא תמיד מספרים זאת בזמן אלא לאחר מעשה, כיוון שהם חוששים מאוד אחד מהשני.

רחל שרביט: כל יום שילד מבלה במעצר הוא מאוד טראומטי, במיוחד בעבירות ראשונות.

רחל שרביט: המגמה היא לנסות ולהחזיר את הילד לביתו, במידה והמשפחה מוכנה להתגייס ולקחת אחריות בסיוע.

רחל שרביט: אנו מנסים בשיתוף עם המשטרה ועם גורמים אחרים לנסות ולשלוף כל מי שניתן ממעגל העבריינות.

רחל שרביט: כאשר אין משפחה אשר יכולה לקבל את הילד, ואין מי שמוכן לקחת אחריות עליו, אנו נשארים איתו באויר.

רחל שרביט: אנו עוברים ממערכת למערכת בניסיון למצוא לו מקום מתאים.

רחל שרביט: גם אם נשלח אותו למוסד, בעוד מספר חודשים הוא יצא לקהילה.

רחל שרביט: המטרה שלנו היא שהוא לא יחזור שוב למאסר.

רחל שרביט: אנו מנסים גם להציג תמונה לבית המשפט ולדווח מה ניתן לעשות כדי לשקם את הילד ומהו המחיר החברתי והכלכלי של זה.

רחל שרביט: אולי מדובר בילד שיחזור ויבצע עבירות קלות לתקופה מסויימת, ועל כן עדיף לא להכניס אותו למערכת מוסדית, כי אנו מעדיפים להאמין לו.

רחל שרביט: לא תמיד יש סבלנות לחברה ולמערכות.

רחל שרביט: זהו שיח שאנו עורכים כל הזמן.

רחל שרביט: לשמחתי המערכת הולכת ומשתפרת.

אורי אריאל: האם יש לכם מעכב על זה?

רחל שרביט: כן.

רחל שרביט: בערך 21,000 נערים בשנת 2002 הופנו אלינו על ידי המשטרה, קצת פחות ממחציתם הם בסטטוס של אי-תביעה.

רחל שרביט: המטרה גונזת אצלה את הנתונים של הילדים הללו, אך בכל זאת מפנה אותם אלינו כדי שאנו נראה בכל זאת מה ניתן לעשות כדי לעזור להם לא להיכנס למעגל העבריינות.

רחל שרביט: אנו משתדלים שכל ילד יקבל טיפול כילד נזקק, ולא כילד עבריין.

רחל שרביט: עדיף שיקבלו טיפול בעל"ם מאשר בשירות המבחן.

מיכאל מלכיאור: כיצד אתם ערוכים לגידול של 30% מהשנה שעברה לשנה?

רחל שרביט: האגף של סוזי כולל 450 חוקרים שעוסקים בחשיפה.

סוזי בן ברוך: משטרת ישראל הוסיפה 100% תקנים בארבע השנים האחרונות.

רחל שרביט: שירות המבחן לנוער ששייך למשרד העבודה והרווחה נשאר עם 200 תקנים.

רחל שרביט: הפרופורציות לא מתאימות.

אברהם שינפלד: קיבלתי מכתב מקצינת מבחן שכותבת לי, כי באילת יש 80 נערים שלא יכולים לקבל טיפול.

אברהם שינפלד: ישנה שם רק קצינת מבחן אחת.

אברהם שינפלד: כל תקן של קצינת מבחן אשר יוצאת לחופשת מוקפא, והאוצר לא מאפשר לקבל מישהו אחר במקומה.

סוזי בן ברוך: אני אמרתי למנחם וקגשל כי 26 קצינות מבחן נכנסו להריון בו זמנית.

רחל שרביט: אנו נערכים לעבודת חירום.

רחל שרביט: ילדים במעצר מקבלים עדיפות ראשונה, אך לא כולם מקבלים טיפול.

רחל שרביט: אנו מטפלים במקרים הקשים ביותר.

אברהם שינפלד: והאחרים שלא מקבלים טיפול הופכים להיות קשים ביותר תוך זמן קצר.

רחל שרביט: קצין מבחן מטפל ב-35 ילדים בשבוע, זה אומר שילד מקבל טיפול של שעה בשבוע.

שולה אגמי: מה קורה עם נער שלא מקבל טיפול חלופי למאסר ולבסוף מגיע למאסר?

רחל שרביט: אנחנו מנסים לבנות פרוייקטים לפיהם הקהילה תיקח אחריות חזרה על הילדים הללו.

רחל שרביט: יש המון גישות הממומשות בעולם שניתן ליישם אותם פה, אך ישנה בעיה של משאבים.

שולה אגמי: אנו הורסים את אותו נער בידיים שלנו.

מיכאל מלכיאור: כיוון שאנו עוסקים היום בנושא אחר, אני מציע שנחזור לדון בנושא הזה בפעם אחרת.

סוזי בן ברוך: כאשר משטרת ישראל הוסיפה תקנים, היא יצרה בעצם בעיה גדולה יותר מזו שהיתה קודם.

סוזי בן ברוך: לא צפינו את הבעיה הזו.

סוזי בן ברוך: בגלל חוסר בתקנים במשרד העבודה והרווחה, אין רצף טיפולי מהיר.

סוזי בן ברוך: אני רוצה לעבור לדרכי ענישה.

סוזי בן ברוך: הייתי רוצה שכבוד השופט שינפלד ירחיב על מבנה בית המשפט לנוער, שיקולי הענישה ודרכי טיפול.

אברהם שינפלד: למעשה שני חוקי הנוער נוקטים באותן דרכי טיפול.

אברהם שינפלד: דרכי הטיפול נעים ברצף מטיפול במסגרת הבית והקהילה, תוך ניצול מסגרות החינוך שבקהילה ומערכות טיפול, ועד הקצה השני של הרצף כאשר מדובר בהוצאה של ילד בסיכון מהבית.

אברהם שינפלד: הנושא הוא מאוד קונטרוורסלי.

אברהם שינפלד: מי שעוסק בזה יודע כי לעיתים קרובות אין מנוס מכך.

אברהם שינפלד: לגבי בני נוער המבצעים עבירות, האפשרויות של הוצאה מהבית הן דומות כאשר לא מדברים על ענישה, אלא על דרכי טיפול שיתנו מענה לצרכים המיוחדים של הילד ולבעיות שלו.

אברהם שינפלד: זה נע מהוצאה מהבית למשפחה אומנת דרך פנימיות רגילות, פנימיות של עלית הנוער, מעונות חסות בפיקוח של משרד העבודה והרווחה, ועד למעון נעול, כאשר לאותו מעון נעול מגיעים גם הילדים שבצעו עבירות וגם הילדים שנמצאים בסיכון.

אברהם שינפלד: אין שני סוגי מעונות נעולים.

אברהם שינפלד: לעיתים קרובות לי יש התנגדות להוסיף לאותו ילד בסיכון שהוא עזוב ובעל הפרעות נפשיות, גם את מימד העבריינות של האחרים הנמצאים באותו מעון נעול, אך אלה הכלים שמדינת ישראל מעמידה לרשותנו.

אברהם שינפלד: אמנם ישנם תחליפי מעצר, ואפילו הקימו כעת מקום מיוחד כתחליף מיוחד, אך כיוון שנערים עלולים להיות במעצר תקופה ארוכה, לא ניתן להחזיק אותם באפס מעשה, ועל כן מסדרים להם מסגרת לימודים או מסגרת עבודה, ואז נשאר משקע חיובי או שלילי של ילדים הנמצאים באותו מקום שהוא חלופת מעצר, וזה הופך כבר להליך של טיפול.

אברהם שינפלד: ההבדל בין הנער שנמצא באופן זמני באותו מקום לזה שמתחיל להתישר, מטשטש.

אברהם שינפלד: ניתן להסתכל על זה באורך חיובי ולראות כיצד ילשד מתקשר למבוגר ומתפקד, אך ניתן להסתכל על זה באורך שלילי.

אברהם שינפלד: אני שלחתי לשם נער בן 15 וחצי שכבר ריצה תקופת מאסר אחת ומיד שהוא השתחרר ביצע עבירות.

אברהם שינפלד: חשבתי כי צריך לעשות כל מאמץ להוציא ילד כזה ממעגל העבריינות.

אברהם שינפלד: לאחר זמן מה הסכימו לרקבל אותו והוא ביצע פריצה לשכנים של אותה מסגרת.

אברהם שינפלד: נאלצתי להוציא אותו מיד, והוא קיבל תשעה חודשי מאסר בפועל כיוון שלא היה מה לעשות איתו.

אברהם שינפלד: הוא הגיע להליך של ריקבון מתקדם ופיתח קווי אישיות עבריינים.

אברהם שינפלד: המעון הנעול נתפס כמסגרת ענישה שהיא איננה מאסר, אך המטרה היא לגמרי אחרת.

אברהם שינפלד: למעון הנעול שולחים את הנערים הקשים ביותר שלא ניתן לטפל בהם כי הם אינם משתפים פעולה.

אברהם שינפלד: הנעילה הופכת להיות כלי בתהליך הטיפול.

אברהם שינפלד: כופים אותו עד אשר יאמר, רוצה אני.

אברהם שינפלד: זהו תהליך שתחילתו בכפייה וסיומו ברצון.

רחל שרביט: יש כמה אלטרנטיבות יפות שעלויותיהן יקרות, אך הן מאפשרות ליצור גבולות לנער מבלי להכניסו למסגרת נעולה.

רחל שרביט: ניתן ליצור חומת אדם, אנשים אשר יתפקדו בתור הצל של הילד הזה.

רחל שרביט: הרעיון הזה קיים ופועל בעולם.

רחל שרביט: אנו כרגע מנסים פרוייקט משותף עם הג'וינט המדבר על כך שכל ילד, יקבל טיפול בהתאם למה שחסר לו.

סוזי בן ברוך: אני עוברת לחוק האחרון.

סוזי בן ברוך: זהו חוק הגנת ילדים.

סוזי בן ברוך: זהו חוק מיוחד למדינת ישראל.

סוזי בן ברוך: זהו חוק המגן על הילד שהוא קורבן לעבירות מין והתעללות.

סוזי בן ברוך: החוק הזה בא להגן על ילד עד גיל 14 שאמור להעיד בבית המשפט או כנגד הוריו או כנגד אחראי אחר עליו.

סוזי בן ברוך: המשמעות היא שאותו ילד אמור להיות בבית משפט ולראות את ההורה שהתעלל בו מינית או פיזית ולהעיד נגדו.

סוזי בן ברוך: יש קונצנזוס לגבי זה שזו חוויה קשה מאוד עבור הילד, ויש למנוע אותה ממנו.

סוזי בן ברוך: במדינת ישראל ישנו חוקר ילדים מטעם משרד העבודה והרווחה שתפקידם הוא לגבות את העדות מאותו ילד שהוא קורבן, עד או חשוד עד גיל 14.

סוזי בן ברוך: גם חשוד בעבירות מין עד גיל 14 נחקר על ידי חוקר ילדים כזה שהוא עובד סוציאלי שקיבל את כתב המינוי שלו משר המשפטים.

סוזי בן ברוך: היתרון של כך הוא שאותו ילד לא מופיע בבית משפט, אלא אם כן אותו חוקר ילדים מגיע למסקנה כי הוא יוכל לעמוד בחוויה הטראומטית הזו ומאשר את ההעדה של הילד בפני מי שהתעלל בו.

סוזי בן ברוך: במהלך המשפט חוקר הילדים יכול להחליט כי הוא איננו עומד בזה, להפסיק את ההעדה שלו ולהעיד במקומו.

אברהם שינפלד: אם ההליכים מתארכים והילד כבר עובר את גיל 14, ההגנה הזו איננה חלה עליו, ואז דורשים שהוא כן יעיד.

סוזי בן ברוך: המיוחד בחוק הזה הוא שכל החקירה מצולמת בוידאו.

סוזי בן ברוך: חוקר הנוער יכול לצפות בקלטת הזו וכך גם בית המשפט ועורך הדין.

סוזי בן ברוך: החוק הזה עבר תהפוכות רציניות בשלוש שנים האחרונות, והשיא שלהן הוא בחריגה שנכנסה לתוקף בהדרגה לפני שנה.

סוזי בן ברוך: מלבד העדות שנעשית על ידי חוקר ילדים, כל שאר הפעולות המשטרתיות נעשות על ידי משטרת ישראל.

סוזי בן ברוך: ילד עד גיל 12 שהוא עד לרצח כלשהו, העדות שלו, לפי חקיקה חדשה שנכנסה לתוקף בראשון לינואר 2003, תילקח גם היא על ידי חוקר ילדים.

סוזי בן ברוך: לסיכום חוקי הנוער, אני רוצה לומר כי חוק הנוער טוה"ש מדבר על כך שכאשר ילד מתחת לגיל 12 ביצע עבירה פלילית, חוקרי הנוער יקחו ממנו עדות פתוחה בלבד.

סוזי בן ברוך: אז ניתן רק לעכב אותו, ולהפנותו מיד לפקיד סעד לחוק הנוער.

סוזי בן ברוך: העדות מכל קטין מתחת לגיל 18, כאשר הוא קטין נזקק, תילקח על ידי עובדי מניעת עבירות שהם רובם בוגרי מדעי ההתנהגות.

סוזי בן ברוך: זהו מקצוע ייחודי שבנינו אותו רק בשנתיים האחרונות על מנת לתת יחס מיוחד לילדים האלה.

סוזי בן ברוך: לאחר מכן אותו ילד מופנה לפקיד סעד לחוק הנוער.

סוזי בן ברוך: תיקו של ילד מתח לגיל 12 יגנז, כיוון שהוא אינו נושא באחריות הפלילית והוא לא בר ענישה, גם אם הוא עבר עבירת רצח.

סוזי בן ברוך: חוק שעד"ט מדבר על קטינים מגיל 12-18.

סוזי בן ברוך: כל קטין בגילאים האלה יחקר במשטרה תחת אזהרה.

סוזי בן ברוך: יכול להיפתח לאותו ילד תיק של אי-תביעה, אם החוקר הגיע למסקנה שצריך לתת לאותו ילד מחווה נוספת כדי שהוא יצא ממעגל הפלילי, והוא התרשם שהוא משתף פעולה וכי הוא יפנה לשירות מבחן לנוער ויקבל את התניותיו.

סוזי בן ברוך: האופציה השנייה היא שלאותו ילד יפתח תיק פלילי.

סוזי בן ברוך: זה בעיקר שמדובר בעבירה חוזרת, והתרשמותו של החוקר היא אחרת.

סוזי בן ברוך: אנו ממתינים פרק זמן של עד חודשיים להמלצתו של שירות מבחן לנוער שעושה את הדו"ח הפסיכו-סוציאלי.

סוזי בן ברוך: השוטר צריך להכין את התיק לתביעה.

סוזי בן ברוך: שירות המבחן לנוער נותן השלמה של התמונה הזו.

סוזי בן ברוך: בשנת 1983 עברנו ממודל הצדק למודל השיקומי.

סוזי בן ברוך: איננו מסתכלים רק על העבירה ומענישים בהתאם את העבריין, אלא מסתכלים מי ביצע את העבירה ולמה, והענישה בהתאם מתחשבת בנסיבות.

סוזי בן ברוך: ברגע המעצר ישנה חובה להודיע על כך לקצין מבחן לנוער, לסנגור הציבורי ולהורים.

סוזי בן ברוך: ההורים שותפים לכל מהלך החקירה, אלא אם כן הילד טוען שהוא פוחד מתגובתם של ההורים.

סוזי בן ברוך: אז מתקשרים לפקיד סעד לחוק הנוער כדי לקבל אישור שאכן מדובר בילד מוכה, ואז אנו מכניסים לתמונה את קצין מבן לנוער במקום ההורים.

סוזי בן ברוך: בסופו של דבר ההחלטה האם לגנוז את התיק או להביאו לתביעה, היא על פי הראיות.

סוזי בן ברוך: לגבי הגנת ילדים, דיברנו קודם.

סוזי בן ברוך: ברמה העקרונית, עד גיל 14 ישנו יחס מיוחד כלפיהם.

סוזי בן ברוך: בדקנו את תפקידיו של חוקר הנוער.

סוזי בן ברוך: במסגרת הוועדה האסטרטגית ביצענו בדיקה ומצאנו שקצין נוער בתחנה מבלה כ-65% מזמנו עם כל הגורמים שאתם הוא חייב להיות בקשר מכוח חוקי הנוער ועם גורמים אחרים שעוסקים בנוער.

סוזי בן ברוך: במשטרת ישראל יש 65 תחנות ובכל תחנה יש יחידת נוער.

סוזי בן ברוך: בנוסף, יש לנו 8 יחידות נוער חשיפה שנותנות מענה בשיטת האגרוף, מענה מחוזי לתופעות פשיעה מחוזיות, כיוון שאנס סדרתי לא יאנוס רק בחולון, אלא גם בראשון ובבת-ים.

סוזי בן ברוך: מי שיחפש ויחקור אותו, תנהיה יחידת נוער חשיפה מחוזית.

סוזי בן ברוך: יש לנו 440 ניידות שעוסקות רק באבטחה של מוסדות חינוך, והם נותנים מענה ראשוני כאשר שני נערים מתקוטטים, או שנעשה שוד לנגד עיניהם, ומקפיאים את המצב עד שמגיע חוקר הנוער.

סוזי בן ברוך: אגף קהילה ומשמר אזרחי הוא אגף שהוקם לפני שלוש שנים במשטרת ישראל.

סוזי בן ברוך: התחברנו למון

סוזי בן ברוך: עצת התלמידים הארצית, ויש גל אדיר של הסברה בבתי ספר.

סוזי בן ברוך: אנו משכנעים אותם להתנדב למשמר האזרחי או למכבי אש.

סוזי בן ברוך: הכלל שיובד אצלנו הוא, "ילד שמעסיקים אותו לא מעסיק אחרים".

מיכאל מלכיאור: כמה ילדים פעילים במשמר האזרחי?

סוזי בן ברוך: 6,100 ילדים פעילים במשמר האזרחי.

סוזי בן ברוך: אני הייתי מפקדת המשמר האזרחי בירקון חמש שנים.

סוזי בן ברוך: חלקם של בני הנוער שבמסגרת התחייבות אישית התנדבו אצלי, היום הם חוקרי נוער.

סוזי בן ברוך: מי שמתנדב למשמר האזרחי יש לו עדיפות לגיוס למשטרה.

מיכאל מלכיאור: מסגרת ההתנדבות של בית הספר היא שנה אחת.

סוזי בן ברוך: משרד החינוך מחייב שנת התנדבות אחת, אך רובם נשארים אחרי זה במסגרת ההתנדבותית.

מיכאל מלכיאור: צריכים להרחיב את זה.

סוזי בן ברוך: עודד כהן ממשרד החינוך לקח את זה על עצמו.

מיכאל מלכיאור: מדוע שההתנדבות לא תהיה למשך שלוש שנים?

מיכאל מלכיאור: זה יותר ממה שהם לומגדים בבית הספר.

גילה פינקלשטיין: עכשיו גם מציינים זאת בתעודה.

רן ליאון: זו נחשבת יחידת בגרות אחת.

סוזי בן ברוך: בסוף השנה ישנם גם פרסי הצטיינות.

סוזי בן ברוך: אני ממשיכה בסקירה.

סוזי בן ברוך: אנו שאלנו את עצמנו כיצד נגרום לכך שקצין הנוער יעסוק גם בתפקידו הקלסי, תפיסת עבריינים והבאתם לדין.

סוזי בן ברוך: הצענו הצעת חוק שעברה כאן בוועדה הזו בזמן שתמר גוז'נסקי היתה יו"ר הוועדה והשר דני נווה היה זה ששיתף איתה פעולה בעבודה על החוק.

סוזי בן ברוך: החוק נקרא, סעיף 72 לפקודת העיריות.

סוזי בן ברוך: הגדולה של החוק הזה, היא שהוא בא לידי ביטוי במסגרת זכויות הילד.

סוזי בן ברוך: כל ראש רשות מקומית חייב בהקמת ועדה לזכויות הילד ברשות המקומית.

סוזי בן ברוך: תמר גוז'נסקי בדקה מדי חודשיים, האם ברשויות המקומיות הקימו את הוועדה הזו, ומי שלא הקים היה צריך להגיש לה דו"ח הסבר.

סוזי בן ברוך: לשון החוק: "המועצה תבחר ועדה שתפקידה ליזום ולתכנן פעילות לקידום מעמד הילד ובני הנוער, להגן עליהם ולהבטיח את זכויותיהם, לרבות מימוש עקרונות של טובת ילד, אי-הפליה, הזכות להתפתחות ולתנאים נאותים, זכותם של ילדים ובני נוער להשמיע את דעתם ולהשתתף בצורה נאותה בקבלת ההחלטות הנוגעות לעניניהם.

סוזי בן ברוך: חברי הוועדה מצויינים למטה, כאשר היחיד שנשכח הוא קצין מבחן לנוער, אך בפועל גם הוא שותף.

סוזי בן ברוך: כתוב גם כי ראש הרשות המקומית רשאי לזמן לוועדה הזו גם פונקציות אחרות כראות עיניו.

סוזי בן ברוך: בבדיקה האחרונה שערכה תמר גוז'נסקי נמצא, כי 80 רשויות מקומיות מנהלות את הוועדה הזו.

סוזי בן ברוך: היתרון הגדול של הוועדה הוא בכך שניתן להקים תתי-ועדות על פי נושאים, כאשר בראש כל תת-ועדה מעמיד ראש הרשות המקומית את האדם המתאים.

סוזי בן ברוך: אחת לחודשיים מתכנסות הוועדות ודנות בבעיה ברמת היישוב המקומי.

סוזי בן ברוך: עד כאן הסקירה על חוקי הנוער.

רן ליאון: יש לי הערה.

רן ליאון: קודם השופט שינפלד דיבר על מוסדות מסויימים אליהם מכניסים בני נוער בכפייה לטובתם.

רן ליאון: הוא ציין כי התוכנית היא שאחר כך הם גם ישתפו פעולה.

רן ליאון: איך הכוונה שהנוער ישתף פעולה עם מי שעשה לו את זה?

אברהם שינפלד: האלטרנטיבה היא שהו ילך למאסר בגלל העבירות שהוא ביצע.

אברהם שינפלד: ניתנת לו אפשרות במקום עונש להיכנס למסגרת טיפולית-חינוכית.

אברהם שינפלד: במסגרת הנעולה הזו יש מורים, מדריכים מקצועיים, מדרכים חינוכיים, עובדות סוציאליות ופסיכולוג.

אברהם שינפלד: כולם מכוונים כדי לטפל בו ולעזור לו לצאת מהמצוקה שהביאה אותו לבצע את העבירות.

אברהם שינפלד: לכן אמרתי שתחילתו בכפייה.

אברהם שינפלד: אך כאשר התהליך נותן פירות, הנער מתחיל לקבל הדים חיוביים מההורים, מהמשפחה ומכל הסביבה הטבעית שלו.

אברהם שינפלד: זה נותן לו סיפוק והוא ממשיך לשתף פעולה גם כאשר הוא יוצא מן המוסד הזה.

אברהם שינפלד: כאשר מסתיימת התקופה שבית המשפט קבע, הוא איננו נזרק לרחוב.

אברהם שינפלד: יש גורמי תמיכה בקהילה.

אברהם שינפלד: יש בני נוער שעל מנת לבנות גבולות בתוכם הם זקוקים לחומות חיצוניות שעוצרות אותם מלעשות כל העולה על רוחם.

אברהם שינפלד: זה הופך להיות כלי במהלך הטיפול.

אברהם שינפלד: כאשר הם נמצאים במעון הנעול הם גם יוצאים לחופשות בבית.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות על הסקירה המקיפה ולסכם את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אנו החלטנו לערוך סיור בבתי המעצר לנוער.

מיכאל מלכיאור: אנו החלטנו גם לטפל בשאלת התקנים של קציני המבחן לנוער ופקידי הסעד.

אברהם שינפלד: גם שופטים.

מיכאל מלכיאור: אתה היית צנוע ולא ציינת שיש עם כך בעיה.

אברהם שינפלד: הדברים הולכים יחד.

אברהם שינפלד: יותר תיקים, יותר בני נוער, יותר קציני מבחן, יותר פקידי סעד, יותר אנשי משטרה, יותר גילויים ויותר תיקים בבית המשפט.

אברהם שינפלד: בית המשפט לנוער מעצם טיבו וטבעו חייב להקדיש מספיק זמן להורי, לילד ולקצין המבחן.

אברהם שינפלד: כאשר יש עומס גדול מדי והוא לא יכול להקדיש את הזמן הדרוש, זה לא המצב הנכון.

אברהם שינפלד: לעומת מדינת מסטצ'וסטס בארה"ב שגם שם יש 6 מיליון תושבים, ובשנת 1999 היו 37 שופטי נוער כאשר במדינת ישראל היו רק 8 שופטי נוער.

אברהם שינפלד: היום בכל מדינת ישראל יש סך הכל 11 שופטי נוער, כולל אותי כנשיא.

אורי אריאל: האם כל התקנים מאוישים?

אברהם שינפלד: כן.

מיכאל מלכיאור: האם אתה יכול לציין מה קורה גם במדינות אחרות?

אברהם שיינפלגד: בכל המדינות יש הרבה יותר שופטים.

אברהם שיינפלגד: היחס הוא לגמרי שונה.

אברהם שיינפלגד: אני רוצה לציין את המערכת שלי שעשתה מאמץ גדול ובשנים האחרונות הוסיפה לנו שלושה תקנים.

מיכאל מלכיאור: אני חושש שאם נעלה את הנושא הזה, אז במקום להוסיף את התקנים שצריכים, הם יורידו את מספר התקנים במשטרה.

אברהם שינפלד: הם צריכים קודם לשחרר את התקנים המוקפאים של קצינות מבחן ופקידות סעד שיוצאות לחופשות לידה.

אברהם שינפלד: אני הוזמנתי לוועדה של חה"כ מיכאל איתן שמדבר איתי על התמשכות הליכים בבית המשפט לנוער.

אברהם שינפלד: אני לא יכול לסיים הליכים ללא קציני מבחן.

רחל שרביט: הענין של חופשות הלידה כבר סודר.

רחל שרביט: הבעיה היא למצוא מחליף מהר ולדאוג שהוא יהיה מיומן.

רחל שרביט: המערכת סובלת מלחץ אדיר.

רחל שרביט: התקנים הם לא מתאימים.

מיכאל מלכיאור: אם אדם תצריך לטפל ב-35 תיקים בשבוע, והוא חולה שבוע, מה קורה אז?

מיכאל מלכיאור: זה נשמע לי טרוף.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, אנו ציינו שיש גם שיפור.

אברהם שינפלד: יש שיפור.

אברהם שינפלד: אפילו יש טלוויזיה צבעונית.

אברהם שינפלד: זה נשמע מאוד משוכלל, אך אני לא יודע אם היום ניתן ניתן לקנות טלוויזיה שחור לבן.

סוזי בן ברוך: אנו מחפשים מענים לבעיית הנוער בישראל.

סוזי בן ברוך: כל עוד לא יוספו תקנים, הרצף הטיפולי לא יתקיים.

סוזי בן ברוך: למעשה, הפתרון היחיד זה מענה טיפולי מהיר לעבריין.

סוזי בן ברוך: אם קצין מבחן לנוער מזמן את אותו עבריין רק לאחר חודשיים, זה לא אפקטיבי.

סוזי בן ברוך: נעשה תהליך חשיבתי כיצד ניתן לזמן מיד נער שעבר עבירה.

סוזי בן ברוך: אניאתן לרחל להרחיב על כך את הדיבור.

רחל שרביט: ישנה ועדה בה חברים משרד הפנים, משרד המשפטים, משרד הרווחה ועמותות נוספות כמו הג'וינט, שחברו יחד במחשבה לחזק את המקום של המשפחה בטיפול בקטינים, וליצור אצלה רצון טוב ולעזור לה לקבל חזרה את הילד שלה.

רחל שרביט: בנוסף, לעשות עבודת תיקון כלפי הנפגעים.

רחל שרביט: למי שביצע את העבירה יש הרבה כוח לתקן את הנזק מול זה שהוא פגע בו.

רחל שרביט: שני הצעדים הללו נלקחו ממודל שאמצנו מניו-זילנד, שאומר, בואו ניתן למשפחה ביחד עם אנשי המקצוע לדון בנזק שנגרם, במצב הילד ובהערכות המשפחתית לטיפול במצב.

רחל שרביט: יש לתוכנית הזו כללים ברורים שאנו מריצים אותם כרגע כפילוט שמלווה במחקר.

רחל שרביט: בינתיים זה די מוכיח את עצמו.

רחל שרביט: זה דורש הרבה מאוד משאבים, ואנחנו בוועדה עדיין לומדים את הענין.

רחל שרביט: אני יודעת כי דבר דומה קורה גם בהערכות של פקידי הסעד המנסים לקבל החלטה משותפת יחד עם המשפחה.

מרים פבר: אצלנו אין את הגורם הנפגע שהוא שותף לוועדה, שלזה יש ערך גדול מאוד בפני עצמו.

אברהם שינפלד: הגורם הנפגע נמצא, זה הילד.

מרים פבר: במקום ששירותי הרווחה יקבלו החלטה על גורלו של הילד, המשפחה הרחבה בונה בעצמה את התוכנית שתאפשר לילד להשאר בבית.

מרים פבר: זה יכול להיות גם קשור לעבירה כלפי הילד בתוך המשפחה.

אברהם שינפלד: מדינת ישראל אישררה את האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד.

אברהם שינפלד: אולי הגיע הזמן לחשוב על חוק יסוד זכויות ילדים ונוער שיסדיר את זכויות הילדים בתחום בריאות, חינוך, יחסי גומלין בתוך המשפחה וזכויות ילדים ונוער במשפט וכו'.

מיכאל מלכיאור: אנו נשמח להעלות את ההצעה הזו.

מרים פבר: אני קוראת לוועדה לקדם את נושא חוק זכויות ילדים בסיכון שעבר קריאה ראשונה ונעצר.

מיכאל מלכיאור: אני מזכיר כי יש לנו סיור ראשוני ביום רביעי.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, הישיבה נעולה.