ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 91, 2003-11-12 09:00

אילן שלגי: יש לזה הסבר נוסף.

אילן שלגי: המיניסטר לא יכול לחתוך סרטים אם זה לטווח ארוך.

אמיר אלשטיין: אני חושב שיש כאן מיקרוקוסמוס של הרבה בעיות, ובגלל שאתם אמונים על זה בחברה הישראלית, אפשר לעזור.

אמיר אלשטיין: בתור דוגמה לגזירת סרט, אנחנו רוצים להביא לכך תערוכה של איינשטיין.

אמיר אלשטיין: יש תאריך רשמי שקשור להולדת המדען, בעינינו הכי דגול במאה ה-20 וה-21 בינתיים.

אמיר אלשטיין: אנחנו יודעים מה השורשים שלנו, תאריך הזה הולך להיות חגוג בכל העולם.

אמיר אלשטיין: אנחנו רוצים להביא תערוכה של מדינת ישראל בבירת ישראל, של מדען בשם איינשטיין – ואין לנו כסף.

אמיר אלשטיין: אין רשות ממשלתית שחושבת שזה דבר מספיק חשוב, גם ערכית וגם ייצוגית, בשביל לטפל בו.

אמיר אלשטיין: אני אומר שאם המוזיאון לא יקבל תמיכה לזה, נלך שוב לאינטל ישראל, לטבע, לחברות כאלה, ונגיד להם: תדאגו לתדמית הייצוגית של האזרחים במדינת ישראל.

אמיר אלשטיין: נראה לי משהו לא נכון קורה פה.

אילן שלגי: אם אפשר לקבל קצת נתונים על זה, על מה קורה בעולם, על מה אתם ישבתן לעשות, אז יש לי רעיון למי לפנות.

אילן שלגי: אני חושב שצריך לפנות, בין היתר, לנשיא המדינה.

אילן שלגי: אני מזכיר לכם שאיינשטיין קיבל הצעה מדוד בן-גוריון להיות נשיא המדינה.

אמיר אלשטיין: אנחנו יודעים שכל פעם שנוגעים באדם קריטי שיכול להגיד "כן", צריכים לשמוע הרבה אנשים שאומרים ש"כן" זה התשובה הנכונה.

אמיר אלשטיין: אמנם הרעיון הזה הוא טוב, אבל אנחנו צריכים תמיכה ציבורית שגורמת לנשיא להחליט שהוא עושה החלטה טובה.

אמיר אלשטיין: זה קצת מצחיק.

אמיר אלשטיין: אני יושב באינטל ישראל ומקבל מאינטל קורפוריישן בקשה לעזור לאינטל בארצות הברית להקים תערוכה בנושא איינשטיין, כי אנחנו מומחי התוכן, וכנראה יש לנו תכנים שאנחנו עושים בישראל – זה הרי ברור שאנחנו עושים –שניתן להם הבנה איך אנחנו עושים.

אמיר אלשטיין: אני מתבייש להגיד שאין שום רשות במדינת ישראל היום שמרימה את הדגל.

אמיר אלשטיין: אני בסוף אעשה יבוא מארצות הברית לתערוכה בישראל.

אמיר אלשטיין: זה יהיה עצוב.

אילן שלגי: היינו בביקור – משלחת של ועדת החינוך והתרבות- וכשמדברים אתנו על ישראל וכוחה הגדול במדע מגיעים לאיינשטיין.

אילן שלגי: הם רואים את איינשטיין כמישהו ששייך לנו.

אמיר אלשטיין: גם אנחנו.

אמיר אלשטיין: הגיע הזמן גם שנשים כמה שקלים על השולחן בשביל התחושה המשפחתית הזאת.

מיה הלוי: נדבר על הפרספקטיבה ונדבר על ההווה.

מיה הלוי: הפרספקטיבה היא 2005 – 100 שנה לשנה המופלאה של אלברט איינשטיין.

מיה הלוי: זה הולך להיות שנת הפיזיקה בכל העולם.

מיה הלוי: האיחוד האירופי הכריז שזה הנושא המרכזי.

מיה הלוי: מוקמות היום ברחבי העולם הרבה מאוד תצוגות שיוצגו ב-2005 על איינשטיין, כולן בשיתוף האוניברסיטה העברית, כי פה יושב כל ההון האינטלקטואלי במסמכים של איינשטיין.

מיה הלוי: פה יושב מרכז החקר על איינשטיין.

מיה הלוי: הפעולה הכי גדולה שעושה האוניברסיטה העברית, זה בשיתוף פעולה עם מוזיאון הטבע בניו יורק, שהקימו תערוכה מאוד גדולה שהייתה מוצגת שם.

מיה הלוי: היא עברה לשיקגו, והיא נפתחת ביום ההולדת של איינשטיין,ב-14 במרץ, בבוסטון.

מיה הלוי: זה יום המדע בישראל, יום ההולדת של איינשטיין.

מיה הלוי: גם בזה יש לנו קצת חלק, שהצענו שזה יהיה התאריך.

יהודית גידלי: בכנסת זה מצוין כבר כמה שנים, כיום המדע.

מיה הלוי: והמרכז של הפעילות בכנסת היא התחרות שאנחנו עושים, שנקראת תחרות מדענים צעירים בישראל.

מיה הלוי: זו תחרות שאנחנו עושים בשיתוף ובתמיכה של אינטל, כבר כמה שנים.

מיה הלוי: הזוכים נוסעים לתחרויות של האיחוד האירופי ולתחרות אינטל העולמית.

מיה הלוי: תמיד כל השנים, מיום הקמתה – ופה אני חוזרת לצרות שלהיום – זכתה לתמיכה של מינהל המדע והטכנולוגיה.

מיה הלוי: ישנו סעיף בתוך היחידה של נוער שוחר מדע שנועד לתמיכה בתחרויות.

מיה הלוי: השנה, התקנה הזאת של נוער שוחר מדע, קוצצה ב-70%.

מיה הלוי: התוצאה – מימנו את השוטפות של יחידות נוער שוחר מדע, וקצצו לאפס את התמיכה בתחרות שלנו.

מיה הלוי: התמיכה בדיעבד כבר התקיימה, כי 2003 כבר נגמרת, יום המדע היה במרץ.

מיה הלוי: משרד החינוך ברך, השרה ברכה את התחרות הזאת, המנכ"לית ברכה.

מיה הלוי: כולם רואים בזה הרבה מאוד גאווה, כי זו באמת תחרות יוצאת דופן.

מיה הלוי: אינטל נכנסו לתחרות הזאת.

מיה הלוי: התחרות נמצאת בעולם, ישראל זוכה בפרסים, בני הנוער פוגשים.

מיה הלוי: אבל אנחנו לא מסוגלים לעמוד בגירעון שנוצר.

מיה הלוי: קבלנו בשנה שעברה 450,000 לתחרות הזאת, בשנה קודמת 450,000 שקל לתחרות הזאת, והשנה אפס.

אמיר אלשטיין: התחרות זה לא לראות מתוך 20 ילדים מדענים מי הוא הטוב.

אמיר אלשטיין: התחרות הזאת מתחילה שנה לפני כן לחשוף לכל התיכוניסטים ולכל המורים בתיכון ערכי מדע, הזדמנויות, שיעורים.

אמיר אלשטיין: התוכנית הזאת בעצם היא הזדמנות לידע.

אמיר אלשטיין: בסוף יש איזה יומיים נורא מעניינים, מסקרנים מבחינה תיאטרלית, אבל התוכנית בנויה על שנה של העשרה.

מיה הלוי: השנה נוספו לה תחרויות למורים בארצות הברית.

מיה הלוי: אנחנו פותחים את זה באמת בקשת מאוד רחבה.

מיה הלוי: זאת אחת הנקודות שעומדת על הפרק, של היעדר כסף, על פעילות שכבר בוצעה.

מיה הלוי: מה שאפיין את התקציב של המוזיאון , זה שמאחר והא גם גוף תרבות והוא גם חינוך, והוא גם גוף חינוך מדעי, הוא קיבל תמיכות מכמה רגליים ציבוריות, כולן במשרד החינוך והתרבות.

מיה הלוי: ממינהל תרבות קיבלנו בהתאם למוזיאון.

מיה הלוי: לאור זה שמיקמו אתונו לאחרונה באיזה רה-ארגון, בתור איזה מוזיאון אזורי ולא מוזיאון ארצי יכול להיות שנפגענו כספית.

מיה הלוי: זה לא בהשוואה לשנה שעברה, כי למזלנו התוספת שניתנה על ידי טומי לפיד החזירה את רוב הכסף לתקנה לשנת 2003, אבל לא קדימה.

מיה הלוי: מינהל המדע והטכנולוגיה נמצא במצב כספי איום ונורא, כמו שאמרתי לכם התקנה קוצצה ב-70%, ואנחנו לא יודעים מה יקרה עם המינהל.

ריקי לקרוץ: הדברים לא שייכים זה לזה כי משרד החינוך יכול לדאוג להכניס כסף לתקנה מסוימת, למטרה מסוימת, אם הוא רוצה בזה, אם זה חשוב למדינה הזאת, ללא קשר בכלל למינהל.

ריקי לקרוץ: זה לא רלוונטי.

אילן שלגי: אתם כותבים פה "תחזית 2003".

אילן שלגי: הייתה מצפה לראות תחזית 2004.

מיה הלוי: אין ספק שאנחנו נמצאים בבעיה עוד יותר קשה כשאנחנו מסתכלים קדימה, כי למעשה אנחנו מקבלים הודעות על כמה כסף נקבל כתמיכה, באוקטובר לגבי השנה שכבר גמרנו.

אילן שלגי: אני מודע לזה.

מיה הלוי: אני יודעת שלפעמים חברי כנסת כשהם לא מודעים, שואלים איך הצלחנו לתכנן את השנה אם לא ידענו כמה נקבל.

מיה הלוי: זה הרי עצם קיומנו.

מיה הלוי: אנחנו יושבים באותה בטן מאוד רכה, באותו תקציב מאוד גמיש, שהוא תקציב הקצבות והוא הראשון שנפגע.

מיה הלוי: מוסדות מהסוג שלנו של חינוך מדעי, בתקופה כזאת הם הראשונים שנפגעים.

מיה הלוי: מוסדות שנמצאים בעיר כמו ירושלים, הם הראשונים שנפגעים.

מיה הלוי: כי אם בעיריית תל-אביב -הוצאתי כאן נתונים מ-2001, כי אין לי נתונים עדכניים של השנה – נותנים למוזיאונים סדרי גודל של 10 מיליון, 12 מיליון שקל בשנה, אנחנו מקבלים מעיריית ירושלים - - -

אילן שלגי: אל תספרי את זה לבית התפוצות.

אילן שלגי: היינו שם לא מזמן.

מיה הלוי: נכון, גם בית התפוצות בשנים קודמות קיבל יותר.

מיה הלוי: אף אחד לא אמר שהגוף הזה לא משרת את תושבי ירושלים קודם כל, גם לא עיריית ירושלים שרואה בו גוף חשוב.

מיה הלוי: אבל הסכום שאנחנו מדברים עליו לשנה זו הוא 240,000 שקל.

אילן שלגי: זה פחות מחצי.

מיה הלוי: 240,000 שקל לתמוך בגוף תרבות מרכזי, שמשרת - - -

יהודית גידלי: כמה מקבל מוזיאון ישראל?

מיה הלוי: מוזיאון ישראל מקבל לדעתי מיליון ומשהו.

מיה הלוי: מוזיאון ישראל מעולם לא קיבל תקציה עירוני, כמו שגם הבימה לא חיה מתקציבים עירוניים.

מיה הלוי: יש מספר גופים שנחשבים לגופים לאומיים.

אילן שלגי: הבימה בוכה על זה שהוא מוסד לאומי.

אילן שלגי: הוא משווה את עצמו לקאמרי, שיש לו גם את העירייה.

אילן שלגי: העירייה גובה מכם ארנונה?

מיה הלוי: היה לנו עכשיו סיכום ארנונה לפי החוק החדש, כי ב-2003 יש שיוני.

מיה הלוי: שילמנו הרבה שנים לא ארנונה אלא אגרת פינוי אשפה.

מיה הלוי: עכשיו יש איזה רה-ארגון לפי החוק החדש, אחרי הבג"ץ שהיה בחיפה.

מיה הלוי: אנחנו אמורים להתחיל לחזור לשלם ארנונה, שתגיע לסדר גודל של 100,000 שקל ב-2006.

עידית עמיחי: מה עם תקנת ירושלים?

מיה הלוי: תקנת ירושלים זה הכסף שאנחנו מקבלים מהתרבות, אבל אנחנו יושבים בבסיס התקנה, כשהיא הייתה בשיאה, ב-400,000 שקל.

מיה הלוי: תיאטרון החאן יושב על בסיס התקנה ב-4,300,000.

מיה הלוי: כשיושבים בתקנה כמו זו עם 400,000 שקל בשיא התקנה – אפילו אמרו לי שזה 380,000 - אז גם אם יחזירו לתקנה הזאת את כל המשאבים שהיו לה, הסכום הוא לא סביר.

עידית עמיחי: את מדברת על קיפוח של מוזיאונים לעומת תיאטרון.

מיה הלוי: קיפוח של מוזיאונים בכלל.

מיה הלוי: במינהל תרבות מוזיאונים מקופחים מאז ומעולם.

מיה הלוי: הרשויות היו אלה שנתנו את ההחזר ל-40%, 50%, תמיכה ציבורית.

מיה הלוי: עיריית ירושלים לא מסוגלת.

מיה הלוי: היא אומרת שהכסף היחיד שהיא נותנת זה הכסף שהיא מקבלת מהממשלה דרך תקנת ירושלים, ושם אנחנו יושבים בבסיס התקציב בסכום מגוחך.

מיה הלוי: אז מהעירייה אין לנו ישועה, משרד החינוך אומר: קיצצו.

מיה הלוי: המינהל הפדגוגי אומר – שזה היה תחום שנתן לנו הרבה מאוד תמיכה בעבר – לא.

מיה הלוי: הכניסו עוד מוזיאונים לאותה תקנה, קיצצו את התקנה ב-40%, ומודדים רק לפי ביצוע בפועל.

מיה הלוי: כיתה שמזמינה ביקור אבל ביטלה ברגע האחרון, אנחנו לא מקבלים עליה פיצוי.

מיה הלוי: אם הגיעו רק חצי מהתלמידים - כי בגלל שזה בירושלים לא הסכימו לצאת – לא מכירים לנו כי הכיתה לא מספיק גדולה.

נאוה בן-צבי: המורים שאנחנו מזמינים בחינם, כדי לחשוף אותם, לא נספרים על ידי משרד החינוך.

עידית עמיחי: המרכז הפדגוגי בעצם מעניש אתכם.

מיה הלוי: מענישים אותנו על ימין ועל שמאל.

מיה הלוי: אם קבלנו ב-2000 1,300,000 שקל מהמינהל הפדגוגי, השנה אנחנו מקבלים 360,000.

מיה הלוי: זה לא בקנה מידה שאפשר בכלל להסתכל על זה.

מיה הלוי: מספרים שקשה להבין איך מצפים שגוף יצליח להתמודד אתם.

מיה הלוי: בהכנסות עצמיות אנחנו מצליחים, למרות המצב הקשה, לעשות כל הזמן פעילויות, ולהיות כל הזמן פעילים.

מיה הלוי: אבל אי אפשר לכסות הוצאות של מוסד בהכנסות עצמיות.

נאוה בן-צבי: אני רוצה להזכיר שוב את הנושא של חינוך מדעי.

נאוה בן-צבי: כוועדת חינוך, אתם ערים יותר מכל קבוצה אחרת לנושא של הדאגה האמיתי שיש לנו לחינוך המדעי.

נאוה בן-צבי: להישגים שלנו במתמטיקה, בחינוך, בתרבות, בכל נושא שקשור לנושאים האלה.

נאוה בן-צבי: לסגור את המוזיאון זאת אלטרנטיבה שמאוד מדאיגה אותנו, ואנחנו לא רוצים להגיע לזה.

נאוה בן-צבי: אני יודעת שלאנשים אכפת, אבל בסופו של דבר it goes down to money.

נאוה בן-צבי: לסגור את המוזיאון שמוליך איזה דגל, וכמו שהזכירה נורית, עובדים עם מורים, עם תלמידים, עם policy makers, עובדים בתוך העיר הזאת עם המשרד.

נאוה בן-צבי: ברמה האנושית עם המשרד אנחנו עובדים יפה.

נאוה בן-צבי: מעריכים אותנו, יוזמים, מקבלים את היוזמות שלחהו.

נאוה בן-צבי: אבל כשזה מגיע לשורה התחתונה - - אני מוכרחה להגיד על המחויבות של האנשים כאן – אם אתם מסתכלים על ההוצאות שלנו, ההוצאות שלנו לשכר הן מזעריות.

נאוה בן-צבי: המשכורות שמקבלים כאן – בשום מקום לא נותנים.

נאוה בן-צבי: אני עומדת גם בראש מפעל גדול, אין דבר כזה כמו המשכורות כאן.

נאוה בן-צבי: אנשים עובדים פה קשה, זה לא פשוט, ויש חרדה אמיתית האם נשלם משכורות.

נאוה בן-צבי: מיה ואני אומרות: נשלם משכורות.

נאוה בן-צבי: אנחנו מחייכים ונראים טוב, אז זה מרמה לרגע, אבל המצב שלנו אקוטי, גם בטווח הקצר וגם בארוך.

נאוה בן-צבי: אולי אני לא צריכה להגיד את זה, אבל אני מאוד מקווה שבזמן הקצר ימצאו לנו את הדברים, כי יצאנו לאמירה מאוד חזקה.

נאוה בן-צבי: מוכרחים, דווקא במצב הקשה הזה של המדינה לא להזניח את הנוער.

נאוה בן-צבי: אם נזניח את הנוער שנה שנתיים מחוסר אפשרות לחשוף אותם לנושאים של מדע וללמוד אותם - אנחנו מאבדים דור שלם.

נאוה בן-צבי: אני חושבת שהאמירה היא מעבר למוזיאון המדע, אלא מתוך ירושלים.

אילן שלגי: אני מוצא את עצמי שוב ושוב אומר דברים שאני מאמין בהם, אבל נשמעים לי כבר כמנטרה.

אילן שלגי: ההון האנושי שלנו הוא בבני אדם, והחוסן הלאומי שלנו הוא בחינוך.

אילן שלגי: אנחנו מדברים על תשתיות, שזה האוטוסטרדות והמחלפים והרכבות - אבל אלה התשתיות שלנו.

נאוה בן-צבי: גם זאת אוטוסטרדה, מסוג אחר.

אילן שלגי: נכון מאוד.

אילן שלגי: כשאנחנו רואים שבמבחנים בין-לאומיים הנוער שלנו הוא בעשירייה הרביעית במדעים, וזה הולך ופוחת אם אנחנו משווים למבחנים בשנים קודמות, אז משהו לא בסדר.

אילן שלגי: משהו לא עובד.

אילן שלגי: אם יש מערכת חוץ בית-ספרית, חינוך בלתי פורמלי, שהוא כל כך איכותי, ונסמך על אנשים מקצוע ועל האקדמיה -אם את זה לא מטפחים ומביאים – לא בכוונה כמובן - לחנק של מקום כזה, אז באמת אנה אנחנו באים.

אילן שלגי: כשאנחנו מדברים על חינוך למדעים, זה לא רק לפיזיקה ולמתמטיקה הגבוהה, שהיא חשובה ביותר.

אילן שלגי: באוניברסיטאות יש כאלה שאומרים לי שעם כל הקושי, בשנים הקרובות עדיין נהיה בצמרת המדע העולמי, אבל אנחנו צריכים שיהיו לנו גם את ההמונים, שיוכלו להשתלב בתעשייה, בטכנולוגיה.

אילן שלגי: כדי שישראל תהיה במקום שבו אנחנו נמצאים, כחברה מתקדמת שנמצאת בקדמת המדע, בקדמת הטכנולוגיה העולמי.

אילן שלגי: זה עלול להיגמר, כי אם נהיה במקום ה-33 בעולם, אחרים ישיגו אותנו.

אילן שלגי: אם אנחנו לא נדע לתת את הקדימויות הנכונות לחינוך בכלל - אבל היום אנחנו מתרכזים בנושא של החינוך למדעים - אנחנו עלולים באמת למצוא את עצמנו בעוד דור כמדינת עולם שלישי, חס וחלילה.

אילן שלגי: מימי איינשטיין דרך ימי דו"ח הררי, בתחילת שנות ה-90, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו בעשור הבא של המאה ה-21 במצב שכבר יהיה קשה לחזור ממנו.

נאוה בן-צבי: אנחנו לא יכולנו להגיד את המנטרה הזאת יותר טוב, רק לך יש ביד משהו שלנו אין.

נאוה בן-צבי: יש לך את הכוח של האמירה החזקה במקום הכי חשוב.

נאוה בן-צבי: אני חושבת שגם מבחינת המודל שמשרד החינוך הולך אליו, המודל של ההפרטה -אנחנו כבר מופרטים.

נאוה בן-צבי: התעשייה תומכת בנו, אנשים פרטיים, קרן ירושלים.

נאוה בן-צבי: אנחנו רק מבקשים שהחלק הציבורי בתוך זה יהיה נאות.

נאוה בן-צבי: להיות עם 13% תמיכה של חלק ציבורי, תוך כדי תהליך של גדילה, זה בלתי אפשרי.

נאוה בן-צבי: מה שאני צריכה זה את המשפט הנוסף, אחרי כל מה שאמרת, שננסה לחשוב בצורה יצירתית או בצורה מאוד חזקה, שאנחנו הולכים לתמוך במקום הזה.

אילן שלגי: הכסף לא אצלנו, אנחנו לא חותמים על הצ'קים.

אילן שלגי: אבל בהחלט נעשה מאמץ, מעבר לזה שהיום נצא מפה עם איזה שהם אמירות כדי שהדברים ישתנו.

אילן שלגי: אני גם יודע את התשובות שאני אקבל.

אילן שלגי: יאמרו לי: חסר כסף גם לזה, חסר כסף לזה.

אילן שלגי: זה עניין של קדימויות לאומיות, ובתוך מה שיש אנחנו צריכים לאפשר למקום חשוב כל כך שישרוד.

אילן שלגי: אני לא רוצה להגיד שיתפתח, שיגדל.

אילן שלגי: אם רק לפני שלוש שנים אפשרו לכם לבנות אגף נוסף, ועכשיו, חלילה לא תוכלו לתפעל גם לא את האגף הקודם, אסור שניקלע למצב הזה.

אילן שלגי: אני מבקש שתעבירו לי עוג נתונים, בנוסף לטבלאות האלה על מספרים והשוואות של מספרים.

אילן שלגי: אם אפשר, תנו ליועץ המשפטי לשכם לצטט גם את התקנות הרלוונטיות.

גדעון בן דרור: יש לי כמה שאלות.

גדעון בן דרור: שאלה ראשונה לגבי המיוחדות של המוזיאון, למשל בהשוואה למוזיאון המדע בחיפה.

גדעון בן דרור: שנית, על האפקטיביות.

גדעון בן דרור: לפעמים ארגונים עובדים, מה ההשפעה על הפצת המדע, הידע והטכנולוגיה באותם מוסדות שמקבלים לפחות את הלימוד הזה.

גדעון בן דרור: האם יש לכם בקרה, מעקב באותם מוסדות, האם זה הועיל לשיפור הידע, הלמידה וגם ההישגים.

גדעון בן דרור: שאלה שלישית, יש כאן אוכלוסיות יעד שונות, שאינן דווקא חינוך.

גדעון בן דרור: אני לא נכנס לפרטים, אני דווקא מסתכל על עובדי ההוראה.

גדעון בן דרור: אני חושב שגם מסגרת מעמד המורים וקידום כישוריהם, המספר הוא נמוך להבהיל לגבי ירושלים וסביבתה.

גדעון בן דרור: אני חושב שאתם לא נותנים מספיק שירות לשיפור היכולות של המורים בתחומים האלה.

גדעון בן דרור: רביעית.

גדעון בן דרור: כמה כסף חסר לכם בפרופורציות לתקציב הרגיל שאתם מפעילים.

גדעון בן דרור: הערה אחרונה, בהמשך לדברי היו"ר.

גדעון בן דרור: משרד האוצר מקצץ במשרד החינוך בטענה שאין בעיה של מקורות, יש בעיה של תפוקות, של הישגים.

גדעון בן דרור: המונחים של השוואות בין-לאומיות, מדינת ישראל ב-input שלה נמצאת במקום גבוה.

גדעון בן דרור: בהישגים – מקום נמוך.

גדעון בן דרור: את אומרת שיש מקורות, השימושים בהם הם לא אפקטיביים.

גדעון בן דרור: אתם הרי לא רק מקום של תצוגה.

גדעון בן דרור: האם יש לכם רעיונות להגברת האפקטיביות של תהליך הלמידה בתחומים האלה, במוסדות החינוך, כולל במכללות להכשרת מורים?

מיה הלוי: אתחיל בשאלה של האוכלוסיות.

מיה הלוי: כמוסד שמטפל במורים, בנתונים שיש לנו אני חושבת שאנחנו הגוף שנותן הכי הרבה שירות למורים בארץ, או מקום שני.

נורית שניר: אסור לשכוח שחלקם הגדול לא נספר.

נורית שניר: אנחנו עובדים פה עם מורים בחינם, וכל מבקר שמגיע בחינם לא נספר.

מיה הלוי: ומעבר לזה, יש תמיד בעיה עם מורים שבאים להשתלמויות: אם יש גמול, על מה נותנים גמול ועל מה לא נותנים גמול.

מיה הלוי: כל הנושאים האלה מקשים.

מיה הלוי: עדיין אני חושבת שאם משווים אותנו למוזיאונים אחרים בארץ, כמות המורים שאנחנו טפלים בהם, היא בסדרי גודל יותר גדולים.

אילן שלגי: באיזה מספרים מדובר?

מיה הלוי: אנחנו מטפילם בסדר גודל של 3,000 מורים בשנה, שהם רשומים.

מיה הלוי: יש מוזיאונים שמטפלים ב-200, 500 מורים – זה מספרים גדולים.

אילן שלגי: מבחינת הסיוע הכספי פר קפיטה, מה פרוש הדבר 3,000 כאלה שבאים ללא תשלום?

אסתי ברזנר: אנחנו נותנים את כל הפעילות ולא מקבלים תשלום עבורה.

אילן שלגי: אתם מקבלים סיוע לפי מספר המשתתפים, כך הבנתי.

אילן שלגי: מהו הסיוע פר קפיטה?

מיה הלוי: היום אנחנו מקבלים סיוע מאוד נמוך פר קפיטה, כי המדינה נותנת בתוך התקנה של מינהל פדגוגי מעט מאוד כסף.

אילן שלגי: כמה זה המעט הזה?

מיה הלוי: 360,000 שקל על ביקורים בסדר גודל של 30,000 תלמידים ו-5,000 מורים.

מיה הלוי: אם לא לוקחים את המורים בחשבון זה 12 שקלים לאדם.

אילן שלגי: אם תצרפי את המורים זה יוסיף לך עוד 40,000, 50,000 שקל בשנה.

מיה הלוי: נכון.

מיה הלוי: זה כסף קטן, אין לזה תמורה.

מיה הלוי: אני רוצה לחזור לשאלה של האוכלוסיות.

מיה הלוי: אוכלוסיית המורים זו אוכלוסייה אחת שאנחנו מטפלים בה, אבל אחד הדברים שאנחנו מנסים לעשות במוזיאון, זה לטפל באוכלוסיות שזאת ההזדמנות שלהן לפגוש מדע.

מיה הלוי: אני חושבת שהדוגמה כי טובה הייתה בפרוייקט של קרן ירושלים.

מיה הלוי: קרן ירושלים עזרה לנו לפתוח במשך חמישה שבועות, יום בשבוע בחינם את המוזיאון.

מיה הלוי: קבלנו בתרגיל הזה את ים חמישי אחרי הצהרים בחינם.

מיה הלוי: היינו בטוחים שקהל לא יבא, ביון חמישי אחרי הצהרים בירושלים אנשים מכינים את השבת.

מיה הלוי: הגענו ל-2,000 מבקרים שהגיעו ביום חמישי אחרי הצהרים בכניסה חינם, כל פעם.

מיה הלוי: כששאלנו אותם אם הם מכירים את המוזיאון.

מיה הלוי: 80% אמרו שזה ביקור ראשון, לא במוזיאון המדע – במוזיאון בכלל.

מיה הלוי: זאת אומרת שיש לנו משאבים היום של מוסדות ציבור, שהפער של הכסף זה חשיבה אחרת.

מיה הלוי: בבריטניה בימים של תאצ'ר, המוזיאונים היו בתשלום.

מיה הלוי: היום המוזיאונים הם ללא תשלום.

מיה הלוי: אבל המוזיאונים מחויבים היום - - -

אמיר אלשטיין: בירושלים הגענו ל-20,000 מבקרים באותו חודש בגלל הכניסה בחינם.

עידית עמיחי: אפילו במגדל דוד הגיעו.

מיה הלוי: אז אני אומרת שיש פה איזושהי חשיבה, שצריך לעשות חשיבה לטווח ארוך בנושא הזה.

מיה הלוי: בלונדון, שהמוזיאונים היום בחינם, הם מחויבים לאוכלוסיות.

מיה הלוי: הם צריכים להוכיח שבגלל שיש כניסה בחינם, והמדינה משלמת את זה כי זה לא בחינם באמת, הגיעו אוכלוסיות שלא היו מגיעות בדרך אחרת.

מיה הלוי: יש למוזיאונים בכלל, ולמוזיאונים למדע בפרט, פוטנציאל להיות המקום המרכזי בו קהל נחשף למדע.

מיה הלוי: כמו שאמרנו, הקהל לא הולך לאוניברסיטה.

מיה הלוי: אירופה היום כולה עסוקה תחת הכותרת של science and society.

מיה הלוי: איפה החיבור בין המדע לקהילה.

אילן שלגי: כאשר מגיע אליכם בית ספר, האם גם התלמידים, או בית הספר, משלמים וכמה.

מיה הלוי: כן, התלמידים משלמים - - -

אילן שלגי: דרך מה שנקרא תשלומי הורים, אנחנו מכירים את זה מהכיוון ההוא.

מיה הלוי: בדיוק.

מיה הלוי: אם הם מירושלים זה 20 שקל, אם הם מגן ילדים זה 14 שקל, אם הם מחוץ לעיר זה 24 שקלים.

מיה הלוי: זה מחיר לתלמיד.

מיה הלוי: תלמיד מקבל פעילויות פה לעשות ומשהו שהוא לוקח הביתה, אבל כל תלמיד מירושלים גם מקבל כרטיס מנוי חינם כשהוא מגיע הנה.

מיה הלוי: הוא יכול לבוא עם כרטיס המנוי שלו כמה פעמים שהוא רוצה במהלך השנה לבקר במוזיאון.

מיה הלוי: אף אחד לא משלם תמורת זה, כי זה שירות לילדי ירושלים.

מיה הלוי: במרכז המשאבים הזה עומד מידען לשירותם, הם יכולים להיעזר בו גם בעבודות אחר כך.

מיה הלוי: ההתייחסות שלנו היא בהתייחסות הקהילתית.

אילן שלגי: קימת הצעת חוק שאני הנחתי, בסיוע של בני נוער - מין גוף שנקרא הפרלמנטר הצעיר -שיאפשר כניסה חינם למוזיאונים לבני נוער, תלמידים,

אילן שלגי: בשעטות אחרי הצהרים או בתקופת חופשות.

אילן שלגי: זה מתוך מגמה שהנוער ייחשף יותר למוזיאונים בכלל, ויחזור למוזיאונים בסופי שבוע עם ההורים.

נאוה בן-צבי: זה קורה, אנחנו רואים את זה.

אילן שלגי: בעתיד אותם בני נוער יהיו הורים שיביאו את המשפחות שלהם.

נאוה בן-צבי: רציתי בתור תשובה, כמו יהודיה טובה, לתת שאלה.

נאוה בן-צבי: האם יושב ראש הוועדה והיועץ יסכימו שהיועץ יעבוד אתנו כמה שעות, וישאל אותנו את השאלות החשובות, שאולי אנחנו לא שאלנו מספיק.

נאוה בן-צבי: אתה דברת על אפקטיביות.

נאוה בן-צבי: אפקטיביות נמדדת לפי קריטריונים.

נאוה בן-צבי: כמו בכל הנושאים יש לנו קריטריונים.

נאוה בן-צבי: אנחנו יכולים לדבר על אפקטיביות פר אנשים שביקרו, פר זמן ביקור, פר פנטרציה לתוך המערכת.

נאוה בן-צבי: הייתי מאוד שמחה שההנהלה המצומצמת של המוזיאון תשב אתך, ותשאל שאלות שהן חינוכיות כלכליות.

נאוה בן-צבי: אני מאמינה, וכולנו במוזיאון מאמינים, שאנחנו לא ממצים את כל הפוטנציאל החינוכי.

נאוה בן-צבי: נורית הזכירה את זה במילה כשאמרה שלא סופרים אותם.

נאוה בן-צבי: מה שהיא התכוונה להגיד – יכולנו יותר.

נאוה בן-צבי: יש לנו מודל של התערבות במכללה למורים.

נאוה בן-צבי: במכללה אחת זה עובד מאוד יפה עם מורים, עוסקים בהם בתהליך לימוד, אבל גם דרך לימוד במוזיאון ודרך הכשרה שלהם.

נאוה בן-צבי: אבל יש עוד דברים.

נאוה בן-צבי: למשל, כשאתם מדברים בכלל, בוועדת החינוך, על המקום של המכללות למורים, אם הן צריכות להיות עצמאיות, אם הן לא צריכות.

נאוה בן-צבי: כולנו יודעים ששורש הקושי הוא במשיכה של אנשים טובים ללמוד בכלל את המקצוע.

נאוה בן-צבי: אני מאמינה שיש לנו מקום חשוב.

אילן שלגי: אני בהחלט בעד.

אילן שלגי: אני מניח שד"ר גדעון בן דרור יירתם לזה ברצון.

מיה הלוי: בעניין המורים, ניתחנו שני מודלים שעובדים היום מאוד יפה.

מיה הלוי: מודל אחד עובד כבר שמונה שנים במכללת ירושלים לבנות.

מיה הלוי: כל הבנות שלומדות מדעי הטבע במכללה לומדות פה קורס של יום בשבוע.

מיה הלוי: הן עוברות השתלמות, ויש לנו כבר שמונה מחזורי בוגרים.

מיה הלוי: נעשית עכשיו עבודת דוקטורט של אסתי ברזנר, שמנתחת את התוצאה במסגרת הוראת המדעים, להתערבות הזאת שנעשית מול המערכת הזאת.

מיה הלוי: יש לנו מודל שפיתחנו עם גננות.

מיה הלוי: אנחנו מקיימים שנה רביעית השתלמויות דו-שנתיות לגננות במזרח ירושלים, איך להפוך את סביבת הגן לסביבה מעשירה ללימודי מדע, כי אין להן אמצעים אחרים.

מיה הלוי: אני חושבת שתוך שנתיים נגמור להכשיר את כל הגננות במגזר הציבורי במזרח ירושלים.

מיה הלוי: אבל אלה פרוייקטים נקודתיים.

מיה הלוי: אפשר את המשאבים האלה, אם מנצלים אותם נכון, לחשוב איך מודלים כאלה להפיץ הרבה יותר .

מיה הלוי: מודלים שהתפתחו במוזיאון נחקרו קצת, בחלקם – אנחנו מחכים לתוצאות של עבודת הדוקטורט של אסתי ברזנר - חלקם בהערכה מקומית שלנו.

מיה הלוי: חות מזה יש לנו הרבה מאוד שיתופי פעולה עם מוזיאונים למדע באירופה ובארצות הברית.

מיה הלוי: הנושא הזה הרי מעסיק את כולם, מה האפקטיביות של הפעילות הזאת.

מיה הלוי: יש קצת מחקרי הערכה, נשמח לחשוב אתך ביחד.

נאוה בן-צבי: יחסית, יש מעט מחקרי מהערכה.

נאוה בן-צבי: אני חושבת שזה החלום הגדול שלנו, בעניין של הבנת הציבור את המדע והחשיפה.

נאוה בן-צבי: אני ממש רואה את המרכזיות שיכולה להיות לנו.

נאוה בן-צבי: כשאני אומרת שתחשוב אתנו, זה גם תחשוב על מקורות שיכולים לעזור לנו.

נאוה בן-צבי: מיה התחילה תהליכים מאוד טובים עם הקהילה האירופית, אבל זו השקעה לטווח ארוך.

נאוה בן-צבי: אנחנו עדיין זקוקים לכל עזרה מיידית, שמראש יהיה שם ברור שזה לא לרגע רק.

מיה הלוי: הגשנו בקשה, אנחנו לא יודעים אם היא תאושר.

מיה הלוי: הגשנו ל-12 מוזיאונים באירופה, בשיתוף מינהל חינוך ירושלים, שייתן לנו את המורים והתלמידים, ובשיתוף המינהל הפדגוגי במשרד החינוך, על איך לקשר בין מוזיאונים ובתי ספר בחינוך לא פורמלי, ולהציג מדע יותר עדכני דרך מוזיאונים.

מיה הלוי: אנחנו מפתחים את זה בתחום הבריאות, כל מוזיאון מפתח בתחום אחר, והמאגר הזה ישרת את כל המוזיאונים למדע באירופה.

מיה הלוי: עוד לא קבלנו אישור.

מיה הלוי: זו בקשה מאוד גדולה, של 19 מוסדות, שתי אוניברסיטאות אירופאיות.

מיה הלוי: אני מאוד מקווה שנקבל את חלקנו ונוכל לעשות.

מיה הלוי: אנחנו מנסים לחפש כסף גם בתחום הציבורי, לא רק פה.

מיה הלוי: אבל זה נורא קשה.

מיה הלוי: אני לא יודעת אם אתם מכירים את האיחוד ואת התהליכים.

מיה הלוי: אלה תהליכים ארוכים, קשים מייגעים.

מיה הלוי: אנחנו יושבים שם עם שלוש בקשות, אנחנו מנסים עם עוד.

עידית עמיחי: יש לכם אגודות ידידים שתומכות בכם?

עידית עמיחי: הרי המוזיאונים נשענים ברובם על תרומות.

עידית עמיחי: מה עם אגודות הידידים?

נדים שידאן: אני רוצה לומר מילה על קרן ירושלים שהקימה את המוסד הזה ורבים אחרים בירושלים.

נדים שידאן: אחת הדאגות של הקרן בשנים האחרונות, אלה אותם מוסדות לתפארת כמו המוסד הזה, שהקרן בנתה, והקרן הביאה תרומות, וממשיכה להביא תרומות, מתוך מחויבות לירושלים ולמה שקורה פה.

נדים שידאן: אני חושב שרבע מסך הכל תקציב המוזיאון בא כתרומה דרך הקרן לירושלים.

נדים שידאן: במשך השנים, כולל השנה האחרונה.

נדים שידאן: הקרן מחויבת, אבל הקרן ותורמיה שואלים איפה המדינה, איפה העירייה.

נדים שידאן: כלומר, התורמים שואלים את הקרן לירושלים.

נדים שידאן: אנחנו לא המקיימים את ירושלים בלעדית.

נדים שידאן: זו שאלה שחוזרת כל פעם שאנחנו חוזרים לתורמים שהם ידידי ירושלים, חברי המוזיאון וכן הלאה.

נדים שידאן: ככל שהם בוחנים את הנתונים מי נותן כמה, אז יש להם את השאלות.

נדים שידאן: לגבי למה מוזיאון, היום אין ויכוח בעולם, זה כבר כמו למה צריך אוכל כל בוקר.

נדים שידאן: זה כבר משהו טריוויאלי, משהו בבסיס של הקיום שלנו, ובכלל לא צריך לערער, להתווכח ואולי גם למדוד ולהעריך.

נדים שידאן: על כן אנחנו מוצאים גם חלק מחברינו תומך כי הוא מבין שמוזיאון מדע בירושלים הוא כמעט ברור, הוא כמעט חלק מהדברים הבסיסיים של העיר.

נדים שידאן: אבל הם שואלים באמת איפה עיריית ירושלים ואיפה משרד החינוך, ואיפה מדינת ישראל ביחס לקיום שירותים.

עידית עמיחי: אני עובדת במשרד החינוך והתרבות, אני אחראית על המוזיאונים, שזה שייך למינהל התרבות.

עידית עמיחי: המוזיאונים מקבלים כסף גם מהמרכז הפדגוגי של משרד החינוך, שבמחשבה לעתיד אנחנו מנסים למזג את הקריטריונים ולאפשר שלא יקרה כזה דבר שמוזיאונים יקבלו עונש על מצב בטחוני שלא מאפשר ביקורים.

עידית עמיחי: זו תוכנית שאנחנו מנסים ליישם אותה לשנה הבאה.

עידית עמיחי: המדינה מתקצבת את כל התרבות בתקציב לא ראוי, ובניגוד להמלצת אונסק"ו.

עידית עמיחי: השנה מיה הלוי כתבה פה את הסכום שהיא צפתה, 594,000.

עידית עמיחי: למעשה בזכות הכסף שהתרבות קבלה משינוי, המוזיאון יקבל 771,000 ₪, זה בעצם דומה מאוד למה שהם קבלו בשנה שעברה – אז זה היה 801,000.

מיה הלוי: שזה הרבה פחות ממה שקבלנו לפני שבע שנים.

עידית עמיחי: זה לא כל כך הרכבה פחות.

עידית עמיחי: אני רוצה ליפות את כוחה של הוועדה החשובה הזאת, שוודאי יש לה משקל, להתריע בפני האיום של קיצוץ תקציב התרבות בשנה הבאה מ-400 מיליון ל-250, ואפילו כבר מדברים על 225 מיליון.

עידית עמיחי: זה אומר שאם השנה המוזיאונים תוקצבו ב-30 מיליון – מדובר על 52 מוזיאונים שאחד מהם זה מוזיאון ישראל שמקבל 11 מיליון - אין כסף לתת למוזיאונים.

עידית עמיחי: הייתה החלטה לפני שלוש שנים להעביר את המוזיאונים למדע ממשרד המדע למשרד התרבות, יש לזה מחיר, ומשרד התרבות והחינוך חייב להתגייס לכך.

עידית עמיחי: אני לא יודעת כוחו של מי יכול להשפיע על תקציב המדינה, אבל לתת יותר כסף למוזיאונים, כי אחרת כל המוזיאונים יקרסו.

עידית עמיחי: יש לנו כבר סיור שני במוזיאון שקורס.

עידית עמיחי: זה מגדל קלפים.

עידית עמיחי: אנחנו יכולים למצוא הרבה מוזיאונים לא גדולים, שלא יכולים לתקצב את עצמם לפעילות שוטפת, שלא לדבר על מוזיאון המדע שחייב תערוכות משתנות ופרוייקטים, אחרת אין לו הצדקה.

עידית עמיחי: אני רוצה לשאול אותך מה עם משרד המדע.

עידית עמיחי: למרות שהכסף הועבר ממשרד המדע, 3 מיליון שזה מה שמחולק לארבעה מוזיאונים, משרד המדע יכול לתקצב לפרוייקטים מדעיים, כי יש פה זיקה.

עידית עמיחי: אני לא מבינה מה שנאמר פה, שלעירייה אין כסף.

עידית עמיחי: לכולנו אין כסף, אבל זה באמת מוזיאון ששייך לעירייה.

עידית עמיחי: מה הלחץ שמופעל על העירייה?

עידית עמיחי: 240,000 זה כאילו העירייה מתנערת לגמרי.

עידית עמיחי: מוזיאון ארץ ישראל בתל-אביב מקבל מיליוני שקלים.

עידית עמיחי: גם מוזיאון בית התפוצות, שלא מקבל לכאורה,מקבל את המיליון ₪.

עינת ברזילי: בהקשר של העירייה, חוץ מתקנת ירושלים, לעירייה יש מחויבות לתקצב, כמו שיש לה מחויבות לתקצב כל גוף תרבות אחר.

מיה הלוי: השרה נפגשה עם אורי לופוליאנסקי לפני חודש, וב-19 בחודש יש פגישה נוספת ביניהם, ואני הולכת מכאן לפגישה של כל מנהלי מוסדות התרבות בירושלים, כי הקמנו פורום משותף שבו אנחנו מנסים ללחוץ על עיריית ירושלים לעשות למען התרבות בירושלים.

מיה הלוי: אני חברה בפורום הזה, ואני אפילו בוועד הפעולה של הפורום הזה, אבל אני רוצה להזכיר לכם שבסיס התקציב בשנת השיא היה 400,000 שקל למוזיאון המדע.

מיה הלוי: גם אם נקבל – - -אני נלחמת יותר מאשר בשביל המוזיאון, בשביל יתר מוסדות העיר.

מיה הלוי: החאן מקבל את כל הכסף המיועד.

עידית עמיחי: את החלוקה הזאת קבעו אנשים, אז אנשים יכולים לשנות את החלוקה הזאת, כי היא לא מוצדקת.

עידית עמיחי: היא מבוססת על הנחות יסוד מוטעות שמוזיאונים מקבלים תרומות.

מיה הלוי: אני מסכימה אתך.

מיה הלוי: אנחנו עושים פעולות, נפגשנו עם ראש העיר עם התורם שלנו.

מיה הלוי: התורם שלנו הארי בלומפילד היה בארץ, הוא אמר לראש העיר: "אני אתן עוד 100,000 דולר השנה.

מיה הלוי: אני מצפה לפחות שתיתנו גם אתם סכום כזה".

מיה הלוי: התורם לא קיבל את התשובות, וגם אנחנו, ועוד לא קיבלנו את הכסף.

אילן שלגי: באשר לעיריית ירושלים.

אילן שלגי: אני חושב שאתם צריכים להפעיל את הלחץ המרבי שאתם יכולים, בכל האמצעים הלגיטימיים.

אילן שלגי: יכול להיות שמעבר למצוקה התקציבית, השתנו קצת העדיפויות בעיריית ירושלים.

אילן שלגי: באשר לתקציב המדינה – אני מתייחס לנושא התרבות בכלל – זה לא היה מסודר ולא ראוי שבשנה שעברה היה צורך שתהיה מין זריקת הצלה כזאת של מפלגה -במקרה המפלגה שלי -שחשבה שמן הראוי, ובלית ברירה נרתמה למין שיטה שלא מקובלת עליה.

אילן שלגי: אבל היות ולא היה מוצא, הצלחנו לקבל תמיכה מקבילה לתמיכות שהועברו לגורמים אחרים, ואמרנו שאנחנו דורשים שתהיה תמיכה גם לתרבות.

אילן שלגי: השנה זה לא צריך לחזור על עצמו.

אילן שלגי: גם בוועדת החינוך הייתה ישיבה בהשתתפות שרת החינוך והתרבות, בה הודענו שלא נסכים לפגיעה בתקציב התרבות.

אילן שלגי: בדברים שלי בדיון על תקציב המליאה לקראת הקריאה הראשונה, חזרתי על הדברים האלה.

אילן שלגי: התייחסתי גם למספרים שאמרה פה עידית עמיחי.

אילן שלגי: אני יודע על 251 מיליון נכון לרגע זה, בשנה שעברה התקציב הופחת ל-303 מיליון, ואחרי שהייתה זריקת העידוד הראשונה של 28 מיליון, שהשרה הצליחה לקבל חזרה, ואחר כך עוד אותו סכום ייחודי של 45, הגענו ל-376.

אילן שלגי: אני חושב שהשנה צריך שבתקציב יהיה לפחות הסכום הזה.

אילן שלגי: לא ה-400 וכמה שהיו קודם, אלא אותם 376.

אילן שלגי: אני מקווה שתקציב התרבות בכלל יהיה יותר גבוה מאשר המספרים שנראים כרגע בתקציב.

אילן שלגי: בתוך הנתח של התרבות, ככל שיהיה גודלו, צריך לעשות שהמוזיאונים, ובוודאי מוזיאון מדע, יהיו נהנים יותר בחלק היחסי.

אילן שלגי: גם התיאטרונים במצוקה קשה מאוד, וכל ענפי התרבות.

אילן שלגי: קשה לומר איפה צריך לתת יוצר ואיפה פחות.

אילן שלגי: כל עוד יש קריטריונים – אז זה מה שיש, אם זה לא נראה צריך אולי לשנות אותם.

אילן שלגי: אפשר להגיד שכל תרבות היא גם חינוך, וכל מוזיאון הוא גם מחנך, אבל כאשר מדובר על המדעים ומצבם הקשה של המדעים במערכת החינוך הפורמלית, אני סבור שמשרד החינוך צריך להיות קצת יצירתי ולחשוב גם על תקציב שאיננו דווקא בקופסה של תקציב התרבות.

מיה הלוי: מינהל מדע וטכנולוגיה ביחידה כמו נער שחר מדע, שתקצבה שנים פרוייקט מאוד גדול – חצי מיליון שקל תמיכה -שהוא חינוך למצוינות בתחום המדעים פשוט נעלמה לחלוטין.

מיה הלוי: אנחנו פרסמנו את החוברת לשנת הלימודים הבאה, כי אם לא נפרסם בוודאי לא נוכל לעשות.

מיה הלוי: אנחנו יודעים ששנות התקציב חותכות אותנו בפעילות.

מיה הלוי: אין להן משמעות בפעילות חינוכית.

מיה הלוי: אנחנו כבר עם עבודה מאוד אינטנסיבית ל-2004, כשלא קיבלנו את הכסף ל-2003.

אילן שלגי: מה שאני יכול עוד לעשות זה לבקש משרת החינוך והתרבות שגם היא תמצא זמן לבקר במוזיאון המדע.

מיה הלוי: היא הייתה פה עם ראש הממשלה בפתיחת האגף הזה לפני שנתיים.

מיה הלוי: היא ברכה כמי ששותפה - - -

אילן שלגי: אני אציע לה לבוא יחד עם ראש עיריית ירושלים.

נאוה בן-צבי: זה אפילו יותר טוב.

מיה הלוי: המספרים שחסרים בסך הכל הם לא גדולים בשביל מוסד שהוא כל כך פעיל.

מיה הלוי: אם היינו מוסד שלא באים אליו, שלא עושה פעילויות – יש פה תשתיות קודם כל אנושיות.

מיה הלוי: יש פה צוות מקצועי, ייחודי.

מיה הלוי: לאסוף אותם אחר כך, אחרי שסוגרים, זה מאמץ אדיר.

מיה הלוי: יש פה גם תשתיות פיזיות, יש פה תשתיות של ציוד.

מיה הלוי: יש פה השקעה ציבורית אדירה שעושה עבודה כל שנה.

מיה הלוי: הפער הוא לא גדל בשביל לקיים כל כך הרבה פעילות שיש כאן.

מיה הלוי: הערך המוסף הכלכלי על כל תמיכה הוא אדיר.

מיה הלוי: כשאני מספרת את זה לחברים במוזיאונים למדע באירופה, הם המומים.

מיה הלוי: כשאני מספרת את זה לעמיתים במוזיאוני המדע בארצות הברית הם המומים.

מיה הלוי: גם בארצות הברית, שאנחנו יודעים שמוזיאונים חיים מכספי חסויות, עדיין מוזיאונים מקבלים 30% מתקציבם מהכספים הציבוריים.

אילן שלגי: האם בישראל, בנוסף לכם, קיים רק המוזיאון בחיפה?

מיה הלוי: מבחינה פורמלית יש ארבעה מוזיאוני מדע.

מיה הלוי: יש מוזיאון מדע בחיפה, יש גן המד שפועל במכון וייצמן ברחובות, יש אנחנו ויש מוזיאון מדע קטן בפתח-תקווה.

מיה הלוי: אלה מוכרים כמוזיאוני מדע על ידי מדינת ישראל.

מיה הלוי: לכל מוזיאון יש סיפור שלו.

אילן שלגי: מביניהם, מבחינת התקציב, איזה הוא הגדול יותר?

מיה הלוי: מוזיאון המדע בחיפה.

מיה הלוי: למוזיאון המדע בחיפה יש יתרון אדיר, הוא על שם רקנאטי, ובאמת ליאון רקנאטי פועל לשמור את שם הוריו.

מיה הלוי: לנו בלומפילד נותן את הכסף, כמו שתורמים תורמים מחוץ לארץ.

מיה הלוי: הם לא מרגישים את אותו סוג מחויבות, למרות שיש המשך קשר אתו.

מיה הלוי: רק אתמול הוא ראה את הכתבה בג'רוזלם פוסט, הוא כבר שלח מייל, ומה קורה, ואני מודאג -אבל הוא רוצה לראות מה המדינה עושה.

מיה הלוי: זו התשובה שלו.

מיה הלוי: גן המדע ברחובות פועל במסגרת מכון וייצמן, ומכון וייצמן מגייס תורמים, כגוף.

אילן שלגי: הקשר שלכם עם האוניברסיטה העברית הוא לא דומה?

מיה הלוי: הוא קשר מקצועי אבל לא קשר של כספים.

עידית עמיחי: מצד שני היא מנסה להקים מוזיאון טבע בפני עצמו עכשיו.

מיה הלוי: אבל לא בכספים שלהם.

מיה הלוי: הם מנסים כל הזמן לפעול בכספים נוספים.

מיה הלוי: האוניברסיטה מאוד שמחה, אנחנו גם מעסיקים את הסטודנטים.

אילן שלגי: נהיה בקרוב בביקור של הוועדה באוניברסיטה העברית.

אילן שלגי: נדבר אתם גם על זה.

מיה הלוי: אז אני מתארת לעצמי שתכירו את העמיתים שלנו במרכז המעבדות, נוער שוחר מדע.

נורית שניר: יש המון תוכניות חינוכיות חדשות במערכת החינוך.

נורית שניר: יש להם בעיה של הטמעה.

נורית שניר: בירושלים מגייסים אותנו לצורכי הטמעה, כי אנחנו הגוף שיכול לקשר בין אמצעים שונים למורים, לתלמידים.

נורית שניר: אל"ף לא מגייסים אותנו מספיק, כי זה קשור בתקציבים.

נורית שניר: בי"ת, זה בתהליכי התהוות.

נורית שניר: פונים אלינו בכל תהליך הטמעה, כי אומרים שאנחנו עושים את העבודה הכי טוב.

נורית שניר: אנחנו הגוף שיכול להפוך את התשומות לתפוקות אפקטיביות.

נורית שניר: זה רק לא קורה מספיק ביחס ליכולת המקצועית שלנו, וביחס למה שאנחנו רוצים לעשות.

נורית שניר: נקודה נוספת זה החינוך למצוינות, שאנחנו הולכים אתו גם עם הקטנים וגם עם הגדולים.

נורית שניר: הגדולים דרך התחרות הזאת, שזה בפרשיה ארצית, והקטנים זה דרך פרוייקט שלנו שנקרא שגרירי מדע, שגם הוא דועך בגלל חוסר תקציב.

נורית שניר: אנחנו לוקחים קבוצות קטנות של תלמידים עם מוטיבציה, שינחו וידריכו קודם כל את עמיתיהם התלמידים, ואז זה מפתח אצלם את המצוינות וגם את הקשר לתלמידים האחרים.

נורית שניר: זה גם בפרישה קהילתי, הם פונים החוצה.

נורית שניר: ובכלל יש לנו קשר אל הקהילה דרך הפרוייקטים האלה.

נורית שניר: שוב, כל פרוייקט כזה הוא פרוייקט שדורש תקציבי, והפרוייקטים האלה הם הראשונים ליפול כי אין תקציב.

נורית שניר: או תערוכות נודדות, שזה פתח לקהילה.

נורית שניר: לכל קהילה נודדת שמגיעה נגיד לירוחם, באים גם קשישים, גם הורי התלמידים וגם גנים בסביבה.

נורית שניר: הפרוייקטים נופלים כי אין תקציבים.

נורית שניר: התערוכה קיימת, הצוות המקצועי קיים, התוכנית החינוכית קיימת, הכל רק מצפה לצאת ולא קורה שום דבר, כי אין כסף.

גדעון בן דרור: יש כסף, יש בעיה להגיע.

גדעון בן דרור: ככל שתפקוד המוזיאון יהיה יותר מובנה ביחס לתוכניות הלימודים וליעדים במד וטכנולוגיה יהיה מנוף יותר גדול להגיע למשאבים.

גדעון בן דרור: אחרת, זה בגדר נחמד לבקר.

נאוה בן-צבי: נעשה פגישה אתך ונברר.

מיה הלוי: מורה מקבלת חומר על האינטרנט והכנה לקראת ביקור, הוא מקבל גם חומר להמשך ביקור.

מיה הלוי: מעבר לזה יש התייחסות לקוריקולום הספציפי, כך שזה יושב מובנה מאוד בתוכנית הלימודים.

מיה הלוי: אבל זה לא מספיק, נשמח להרחיב את הנושא הזה.

אילן שלגי: אני ורצה לומר כמה דברי סיכום, והם יהיו גם החלטת הוועדה.

אילן שלגי: אני חוזר על הדברים שאמרתי קודם.

אילן שלגי: באנו למוזיאון המדע לביקור חולים.

אילן שלגי: החולה נראה מצוין, אך אנו יודעים שמצבו קשה.

אילן שלגי: מוזיאון המדע הוא ייחודי ביוזמותיו ובעל הישגים מדהימים בקרוב הנוער אל המאתגר והמרתק שבמדע.

אילן שלגי: התרשמנו ביותר מן המוצגים והאנשים המצוינים שבמוזיאון.

אילן שלגי: תלמידי ישראל נכשלים שוב ושוב במבחנים בין-לאומיים בתחומי המדעים בשל כשל חמור במערכת החינוך לדורותיה.

אילן שלגי: עד לפני שנה הכיר משרד החינוך והתרבות בחשיבות החינוך המדעי הבלתי פורמלי, ובהצלחת מוזיאון המדע כהשלמה חוץ בית-ספרית לתלמידי ירושלים, ואחרים.

אילן שלגי: השנה קוצצה תמיכת המשרד במוזיאון ביותר מ-50%.

אילן שלגי: גם עיריית ירושלים הפחיתה תמיכתה בלמעלה ממחצית.

אילן שלגי: הכנסות מביקורים פחתו בשל המצב הביטחוני.

אילן שלגי: ועדת החינוך והתרבות קוראת לשרת החינוך והתרבות ולראש עיריית ירושלים לבקר במוזיאון המופלא הזה, להתעדכן בתרומתו החשובה לנוער, ולהירתם להצלתו.

אילן שלגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.