ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 87, 2003-11-03 10:00

אילן שלגי: ברוכים הבאים.

אילן שלגי: אנחנו היום בדיון נוסף של הוועדה, הרביעי או החמישי במספר, בנושא של מעבר ל-5 ימי לימוד.

אילן שלגי: הוועדה הזאת הודיעה שהיא בעד המהלך בתנאים שיהיו מבוקרים ומקובלים על הוועדה.

אילן שלגי: חולק לכם חומר שעיקרו מכתב שהתקבל מהשרה לבנת, תאריכו 30 באוקטובר.

אילן שלגי: אני רוצה להניח שהמכתב הזה נכתב בלא שהיועצים המשפטיים במשרד הוכנסו לתמונה, משום שאינני מניח שלשרה יש ייעוץ משפטי שגוי.

אילן שלגי: בסעיף 3 למכתב מדובר על חובת היוועצות בשלושה גורמים: ועד החינוך, מועצת החמ"ד וועדת החינוך של הכנסת, ובסעיף 4 יש בקשה שוועדת החינוך תבצע את ההיוועצות בטרם קיום חובת ההיוועצות עם ועד החינוך ומועצת חמ"ד.

אילן שלגי: אני מבקש לתקן ולהבהיר שעם ועדת החינוך והתרבות של הכנסת אין חובת היוועצות, אלא יש חובה לקבל אישור מהוועדה.

אילן שלגי: חובת ההיוועצות קיימת לגבי ועד החינוך ומועצת חמ"ד.

אילן שלגי: אני גם סבור שלנו יהיה קשה לאשר כללים שטרם התקיימה לגביהם חובת ההיוועצות.

קריאה: אבל זה לפי ייעוץ משפטי, השרה לא תכתוב דבר כזה ללא ייעוץ.

אילן שלגי: בסדר, זה עניין לבירור אצלכם.

אילן שלגי: אינני יודע אם זה בלא ייעוץ או עם ייעוץ שלא שם לב להבדלים בין סמכויות ועדת החינוך והתרבות של הכנסת לגופים המייעצים.

אילן שלגי: גם לא ראוי שוועדה של הכנסת תאשר כללים שאחר כך, כאשר יוקמו הגופים שבהם צריך להיוועץ, יוחזרו אליה הכללים, ואני בוודאי לא מניח שהגופים האלה יהיו כאלה שדעתם בכלל לא תשפיע, כך שיכול להיות שנספיק היום להיכנס גם לגופם של הכללים, לפחות מבחינת התייחסות והבעת דעות גם של חברי הוועדה, אבל אני בכל זאת מביע את מורת רוחי מכך שהגם שבהחלטה קודמת של הוועדה, ב-3 בספטמבר, אמרנו כי: "הוועדה מביעה פליאה על כי לא קיים ועד חינוך כמתחייב מחוק חינוך ממלכתי והיא קוראת לשרת החינוך, התרבות והספורט להקימו לאלתר".

אילן שלגי: שמענו גם שהוועד הזה כנראה לא קיים כבר עשר שנים, כלומר יש פה גם מחדל של המערכת לדורותיה.

אילן שלגי: סעיף 2 בהחלטה אמר: "הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לחזור אליה עם כללים אותם היא מתבקשת לאשר, זאת לאחר סיום הליך ההיוועצות עם ועד החינוך, כמתחייב מהחוק.

אילן שלגי: ישיבת ועדת החינוך והתרבות הבאה בנושא תתקיים בסמוך לפתיחת מושב החורף של הכנסת".

אילן שלגי: כלומר, ניתן איזשהו מרווח זמן למשרד לטפל בעניין והיום אנחנו חודשיים לאחר מכן.

אילן שלגי: ב-7 באוקטובר נשלח מכתב תזכורת אל השרה, בו אנו מזכירים את ההחלטה מיום 3 בספטמבר ומבקשים לקבל לפני הישיבה הבאה את הנוסח הסופי אחרי שהוא כבר עבר את תהליך ההיוועצות.

אילן שלגי: אני מבין שגם מועצת החמ"ד אינה קיימת, אם כי אינני יודע אם גם פה מדובר על עשר שנים או פחות מכך.

אילן שלגי: פה מדובר על תקופה קצרה יותר, אני מבין.

קריאה: קצרה.

אילן שלגי: אני מבין שהיה מי שזכר לשמור על כך שאמנם תתקיים מועצת חמ"ד אבל לא היה מי שזכר לשמור על כך שיתקיים ועד חינוך.

אילן שלגי: אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה, ומציע גם ליועצת המשפטית של משרד החינוך, לבדוק מה המשמעות של הדברים, שהרי סעיף 14 לחוק חינוך ממלכתי אומר: "השר ייוועץ בוועד החינוך בטרם ישתמש בסמכות מן הסמכויות המסורות לו לפי חוק זה" ואחר כך יש כמה סעיפים, שהם טכניים בעיקרם, שמוצאים מן הכלל הזה.

אילן שלגי: האם ייתכן שעשר שנים לא התקיימה חובת היוועצות ואולי נעשו פעולות שהן בכלל פגומות בעיקרן?

אילן שלגי: אני מציע שתבדקו את העניין.

אילן שלגי: כמובן שאשמח לשמוע את התייחסותך כבר כעת, אבל זה בוודאי טעון בדיקה.

אילן שלגי: אנחנו יודעים שקיימות במדינה רשויות מקומיות שבהן היה מעבר ל-5 ימי לימוד בשבוע כבר מזמן.

אילן שלגי: למשל, עיריית נשר, שמר עמר עומד בראשה, אני יודע גם על עיריית אריאל.

קריאה: אבל הפסיקו את זה.

קריאה: גם תיכונים בתל אביב.

אילן שלגי: בשנת הלימודים הזאת, במסגרת ההרחבה והניסוי שמשרד החינוך עורך בנושא, נוספו גם בתי ספר, לא רק בתל אביב אלא גם ברבות מן המועצות האזוריות וביישובים נוספים.

אילן שלגי: אני חוזר ואומר - אני בעד המהלך, רק מאוד צורם לי שהדברים אינם נעשים על פי הנהלים הקבועים בחוק, ואת זה מאוד הייתי רוצה שאנחנו כאן ביחד נוכל לקדם.

אילן שלגי: אני מציע שהמנכ"לית תציג את עמדת המשרד, אח"כ עו"ד מורג ואחר כך נמשיך בדיון.

4400: אני דווקא מבקשת לפתוח עם עו"ד מורג, משום שהנושא של חובת היוועצות ומה בא לפני מה חשוב כאן, ואחר כך נעבור לנושא התקנות ואיפה אנחנו עומדים נכון להיום מבחינת הסטטוס.

עו"ד דורית מורג: אין ספק שלצורך כינון הכללים האלה יש צורך בחובת ההיוועצות, הן עם ועד חינוך והן עם המועצה לחינוך ממלכתי דתי, מתוקף חוק חינוך ממלכתי, והחובה הזו הייתה לנגד עייני המשרד והיא גם כתובה במכתב שהשרה הגישה.

עו"ד דורית מורג: ברור לנו שלא יכול להיות מהלך אישור סופי של הוועדה הזאת בלא ההיוועצות הזו.

עו"ד דורית מורג: אבל, מאחר וועד החינוך מוקם בימים אלה, ואני מאוד מקווה שבקרוב הנושא הזה יגיע לסיומו, ותוקף כהונתה של המועצה לחינוך ממלכתי דתי פג לא מזמן יחסית וגם אותה צריך לכונן מחדש, מיד אחרי שיכוננו ועד החינוך והמועצה אנחנו נחזור לוועדה.

עו"ד דורית מורג: יחד עם זאת, מאחר ואנחנו הוזמנו להופיע בפני הוועדה בנושא הזה מאוד השתדלנו אנחנו להגיע עם הכללים האלה לידי סיום כפי שהמרד רואה אותו.

עו"ד דורית מורג: העברנו אותם גם לממונה על חקיקת משנה במשרד המשפטים, כדי שלפחות בעניין הזה תהיה הסכמה.

עו"ד דורית מורג: מבחינת היוועצות עם שני הוועדים - אין לנו מחלוקת, זה ברור.

4400: לגבי הסטטוס - לא הזמנו את עצמנו לתאריך הזה, אילו נשאלנו היינו אומרים שעדיף לחכות שיהיה ועד חינוך ואז נגיע לכאן ובאופן כמעט סופי, מבחינת התהליך, נסגור את כל הקצוות.

4400: מאחר וזומנו, אמרה כבר דורית מורג, שהשתדלנו לבוא עם איזשהו "בשר" לפחות להתדיינות, כי לנו עצמנו יש פה לפחות סעיף אחד שאנחנו קצת מתלבטים בו וחשבתי שיהיה נכון להיעזר בחברים כאן כדי להגיע לאיזשהו כיוון מוסכם ואז יהיה גם קל יותר בהמשך.

4400: לגבי ועד חינוך, זה תהליך מאוד ארוך ומפרך ואנחנו אפילו לא היינו מודעים לכך ששנים הוא לא היה.

4400: ברגע שהיינו מודעים התחלנו בתהליך, שמסתבר שהוא מאוד ארוך, כי כל חבר בוועד צריך לקבל אישור מוועדת רביבי, ומי כמוך יודע איזה ארוך זה, ואנחנו, מבחינתנו, סיימנו את כל התהליך מבחינת המשרד, זה הכל כרגע בוועדת רביבי, זה ייקח את הזמן שלו.

אילן שלגי: צריך לעשות שינוי מבחינת בחירות בשלטון המקומי.

4400: זה כבר לא בשליטה שלנו, אבל ברגע שזה יסתיים אנחנו ניידע אותך ונוכל להגיע לכאן די "מבושלים".

4400: השנה הזאת, שנת תשס"ד, אנחנו מפעילים ניסוי בכמה יישובים, כאשר הניסוי בוצע לבקשת ראשי הרשויות.

4400: בכל הרשויות, למעט בית אריה, יש קונצנזוס מלא מצד הרשות וההורים עצמם.

4400: הדברים מתנהלים תוך כדי בקשה שלנו ללוות את הניסוי בהערכה של המדען הראשי כדי לראות איפה הכשלים, אם יש כאלה, ואיפה ניתן לטייב את כל המהלך ועל בסיסו אולי לשנות את רוח התקנות לפני אישורן הסופי.

4400: אני רואה בברכה את האפשרות להתנסות בזה בהיקף מוקטן לפני שמחילים את זה, אם בכלל, על כל הארץ, כי בדיוק פה נוכל לחשוף את אותם באגים ואותן בעיות שמתעוררות.

4400: למען הסר ספק, מי שיהיה אחראי מטעמנו ויוביל את המהלך הוא המנהל הפדגוגי, וספציפית הגברת לאה רוזנברג היא הכתובת.

לאה רוזנברג: אנחנו הקמנו גם ועדת היגוי, שכוללת את כל הנציגים האפשריים, כולל תלמידים, שתלווה את כל המהלך הזה, והיא כבר ישבה בפעם הראשונה וקבעה מועדים לפגישות נוספות.

לאה רוזנברג: בתוך ועדת ההיגוי תהיה תת-ועדה שתעסוק בנושא של הערכה של הניסוי שמתקיים השנה.

לאה רוזנברג: זאת אומרת, כדי לקחת את כל הפרמטרים שאנחנו לומדים במהלך השנה הזאת, מהם הדברים שאנחנו רוצים לבדוק אם מחילים את זה על מספר בתי ספר רבים יותר, קבענו שתהיה תת ועדה כזו.

אילן שלגי: מה קורה בשטח לגבי אלה שנכנסו לניסוי רק בשנת הלימודים הזאת?

אילן שלגי: עד כמה פועלות תכניות בימי שישי?

אילן שלגי: האם זה בתשלום?

אילן שלגי: מה קורה עם ההסעות?

לאה רוזנברג: אני יכולה לדבר רק על התרשמויות, אנחנו עכשיו רק אוספים את הנתונים.

לאה רוזנברג: כל אחת מהרשויות, בעיקר המועצות האזוריות, כולן הגישו תכנית עבודה.

לאה רוזנברג: מנהלי המחוזות בדקו את תכנית העבודה הזו, שהוגשה, כאמור.

לאה רוזנברג: מריצים את זה עכשיו בפועל ויש דיווחים שאנחנו מקבלים כבר על מה מתרחש - חלק מהפעולות בחינם וחלק מהפעולות הן פעולות מתנ"סיות שהוסיפו לתכנית וכן נגבה עבורן תשלום - אבל אני רוצה לתת תשובה רצינית לאחר שנבדוק בכל המקומות את הפעילות הזאת.

אילן שלגי: למען הפרוטוקול, הייתי רוצה לשמוע את מר עמר, מ"מ יו"ר השלטון המקומי, על עמדת השלטון המקומי וגם על הניסיון שלו כראש עיריית נשר, אחר כך נשמע עוד אנשים מהשטח.

דוד עמר: השלטון המקומי כינס את כל המוסדות שלו - גם ההנהלה, גם האסיפה הכללית - והוחלט פה אחד לטובת שבוע לימודים בן 5 ימים, כאשר יש לו את התנאים שלו.

דוד עמר: בראש ובראשונה יש את מפעל העזרה, והדבר השני - הנושא של ימי שישי, איזה פתרון אנחנו נותנים שלא נשאיר את הילדים ברחובות.

דוד עמר: אם אתה שואל מה קרה בנשר - לצערי, הסתדרות המורים התנגדה לנושא הזה מהיום הראשון כאשר קיבלנו החלטה ללכת על אריאל ונשר.

דוד עמר: ההצלחה הייתה מעבר למצופה.

אילן שלגי: אתה מספר לנו שאצלך זה הופסק?

דוד עמר: כן.

אילן שלגי: לא ידעתי על זה.

דוד עמר: בן שבת הגיע ביום שישי הזה, יחד עם אודי, והאוטובוס הגיע כדי לקחת את הילדים לחינוך בלתי פורמלי.

דוד עמר: היו שלושה חוגים ביום שישי, ב-30 ₪ לחודש והשתתפות של משרד החינוך של 8 ₪ ליום שישי, כשהעירייה נתנה שקל מול שקל.

דוד עמר: המתנ"ס ממילא היה קיים ומקבל משכורת חודשית.

אילן שלגי: כלומר, בנשר זה התקיים תקופת מה והופסק.

דוד עמר: כן, הופסק.

אילן שלגי: באיזה שנה זה היה?

דוד עמר: לפני שלוש שנים.

אילן שלגי: זה פעל שנה אחת?

דוד עמר: כן.

אילן שלגי: ומה באריאל?

אילן שלגי: למיטב ידיעתי שם זה פועל, אנחנו ביקרנו באריאל.

דוד עמר: כאשר היו 6 ימים בשבוע הגיעו למתנ"ס 500, 600, 700 תלמידים לחוגים.

דוד עמר: כאשר הפעלנו את תכנית הלימודים של 5 ימים בשבוע הגיעו למתנ"ס 1,200-1,300 ילד.

דוד עמר: הגיעו אותם ילדים שהוריהם מבחינה כלכלית לא יכלו לאפשר להם ללכת לחוגים באמצע השבוע כי החוג עלה 120, 130 או 140 שקל.

דוד עמר: ידידיי, אתם אינכם יכולים לתאר לכם איזה תרומה יש למשפחה כאשר נלך ל-5 ימים בשבוע של לימודים וכאשר נדאג לחייב את המתנ"ס שגם ביום שישי הילדים לא יהיו הפקר.

יעקב אגמון: בשטח, המהלך השנה דווקא צלח הרבה יותר במועצות האזוריות, ואצלנו, מסיבות שונות שחלקן ידועות, התנגדות של ארגוני המורים, ראשי רשויות לא רצו להתעמת עם הציבור ולצערנו רק במספר קטן מאוד של מוסדות חינוך זה פועל.

יעקב אגמון: הצלחנו בבן יהודה, ברמת גן מספר בתי ספר, בתל אביב בית ספר אחד או שניים, ואנחנו חשים היום שאולי העניין הזה נבלם אבל בוועדה של ד"ר אילנה זיידר מטעם משרד החינוך אנחנו מעבירים את רחשי הלב של הרשויות שמאפשרות לנו להיכנס אפילו במהלך השנה.

יעקב אגמון: אנחנו כמובן לא מאפשרים את זה במהלך השנה, אנחנו מחכים לשנה הקרובה.

יעקב אגמון: המהלך לא נעשה מסיבות פדגוגיות, לא חשבנו שהישגים גדולים עומדים לפתח העניין הזה, אנחנו מדברים על הסיבות הכלכליות כפי שציין דוד עמר, שהן מאוד משמעותיות לנו, ונדמה לי שגם למשרד החינוך, וזאת הסיבה המרכזית שראשי הרשויות לוחצות על הנבחרים, על הנהלת המרכז, כדי לקדם את העניין.

א. ברושי: אנחנו כמובן בראשית הדרך ואי אפשר לתת סיכומים סופיים לפני שנמצה לפחות את התקופה שעד פסח.

א. ברושי: למדנו מאזורים שעשו את זה כבר למעלה מ-8-9 שנים וידענו מהם שההצלחה הייתה כזאת שלא רצו לחזור בהם.

א. ברושי: אנחנו נמצאים במציאות, בוודאי במועצות האזוריות, שמרכיב ההסעות הוא מרכיב גדול מאוד גם בעלויות וגם בזמן.

א. ברושי: אנחנו מדברים לעתים על הסעות שהילד נוסע למעלה משעה ביום מהיישוב שלו לבית הספר ואנחנו נמצאים במציאות ש-50% מהעלות של הסעת ילדים בכתות י"א-י"ב היא על חשבון הרשות, מהתקציב הפנוי שלה, ועל פי מה שצפוי בהמשך יותר מכך העלויות של הסעות הילדים מכתה א' עד י'.

א. ברושי: אם בעמק יזרעאל אנחנו מסיעים כל יום כ-4,700 תלמידים, תחשבו איזו אופרציה כזו, גם מבחינת ביטחון ובטיחות וגם בכל מה שקשור בהסעת אלפי ילדים יום-יום.

א. ברושי: אין ספק שלמרכיב ההסעות יש בעיה גם בעלויות וגם במשמעויות האחרות - למשל, תופעת האלימות בהסעות ותופעות נוספות שההסעות הן כורח עלינו.

א. ברושי: זה לא קיים כמעט בכלל בצורות חיים אחרות וזה מלווה אותנו, את הילדים, את המבוגרים, 24 שעות ביממה.

א. ברושי: ההסעות הן מרכיב בלתי נפרד של היכולת לחיות בכפר.

א. ברושי: הדבר השני הוא קיצוץ השעות בתשס"ג של שעתיים שבועיות, ועל פי הצפוי בשנת הלימודים שתבוא יהיה קיצוץ גדול יותר.

א. ברושי: על פי דו"ח שושני הפער בין ילד במגדל העמק שמקבל 1.8 ובין ילד אצלנו, שמקבל 1.125.

א. ברושי: מי ששם את המרכיב הסוציו-אקונומי על הסעות ועל משאבים נוספים בחינוך עושה דבר מאוד מסוכן, לפי דעתנו, וגם לא צודק.

א. ברושי: אני מבקש ממך להעלות את זה בהזדמנות לדיון - מהם הפרמטרים לפיהם מחלקים את המשאבים.

א. ברושי: איך אפשר לומר לנו שעל פי מרכיב סוציו-אקונומי יפגעו לנו בהסעות?

א. ברושי: חלוקת המשאבים הצודקת בחברה היא חלק מהשאלות שעולות כל יום, גם בהקשר הזה, ואז השאלה מה עדיף - 5 ימים קצרים ויום שישי עוד יותר, או 5 ימים יותר ארוכים ויום שישי מרוכז בפעילות בבית, ביישוב.

א. ברושי: אני שואל את עצמי לאן בדיוק הולך ילד באחת בצוהריים.

א. ברושי: חלק הולכים לשום מקום, מי בדיוק מחכה להם?

א. ברושי: לאן הם הולכים?

א. ברושי: מה הם עושים שם במקום שנקרא "שום מקום"?

א. ברושי: ולכן, גם במרחב הכפרי יש כבר ספק ביכולת לטפל בשעות הפנאי, במיוחד שגם המושבים הם לא מה שהיה והקיבוצים בעידן של הפרטה, כך שאין הבדל גדול בין צורות החיים, בוודאי במציאות הכלכלית הזאת.

א. ברושי: רק בימים האחרונים קיימתי ישיבות עם כל מנהלי בתי הספר, עם חלק מיושבי ועדי ראש ההורים ועם מורים.

א. ברושי: אחד הדברים הברורים הוא שבית הספר הרבה יותר שקט ב-5 ימים, יש רצף של מחנכות ומורים, לא היה כמעט מצב שמחנך לא נעדר לפחות יום בשבוע מהכיתה ואז הכתה שלו הייתה באיזה מציאות חריגה.

א. ברושי: רצף ההורים והמחנכים הוא דבר נכון מבחינת השפעה החינוכית והרוגע של בית הספר.

א. ברושי: דבר נוסף, אדוני היו"ר ודאי מכיר את המאפיינים של ההתיישבות, אנחנו רואים חשיבות גדולה גם בפעילות של הקבוצה ביישוב והקשר לאדם, לאדמה, למשפחה וליישוב.

א. ברושי: במועצה האזורית, כשבתי הספר הם אזוריים, במידה רבה נותק הקשר בין הילדים והקבוצה והיישוב, והוא כל הזמן בנוי על גלגלים - כולם נוסעים כל הזמן.

א. ברושי: אנחנו רואים ביום שישי בהחלט הזדמנות לשעות יותר מצומצמות לפעילות שיש בה איזשהו חיבור של אדם ואדמה, של משפחה ושל יישוב.

א. ברושי: מה שהיה פעם עולמו של הנער והילד בתוך היישוב רובו הפך להיות היום עולם אזורי.

א. ברושי: במגזר הערבי לומדים כל השנים 5 ימים בשבוע, אנחנו יכולים ללמוד גם מזה.

א. ברושי: שם לא היה צריך את האישור של ועדת החינוך לעבור ל-5 ימים, פשוט נותנים 5 ימים.

א. ברושי: אם אנחנו רוצים להידמות לחלק מהעולם שאליו אנחנו רוצים להידמות, אין כמעט ילד בעולם שאליו אנחנו רוצים להידמות שלומד 6 ימים, וההישגים שלהם לא נמוכים משלנו, בלשון המעטה.

א. ברושי: לכן אני חושב שהמעבר ל-5 ימים הוא מעבר נכון.

א. ברושי: בעמק יזרעאל ודאי לא כולם שמחים על כך אבל הרוב מברכים, תומכים ומרוצים, ואם אני משווה בין המצב לפני חודשיים-שלושה לבין המצב היום, רמת שביעות הרצון, ההסתגלות וההבנה בהחלט הרבה יותר גדולים ואנחנו ממשיכים בביטחון לסוף השנה.

אילן שלגי: אני מבקש לשאול מה קורה בימי שישי.

אילן שלגי: אתה אמרת שהילדים פעילים בבית, שזו אמירה הוגנת.

אילן שלגי: יש רבים ששואלים אותי - הרי אם אנחנו מדברים על פעילות בימי שישי שהיא רשות, בהנחה שרוב הילדים ירצו להשתתף בפעילות החשובה הזאת, עד כמה אנחנו חוסכים בהסעות?

א. ברושי: "בית" אצלנו זה היישוב, ולבית לא צריך לנסוע, אפשר ללכת, כך שאין הסעות ביום שישי.

א. ברושי: אני מחזיק פה דו"ח של הפעילות, מדובר בפעילות שונה, שיש בה מרכיב של בחירה, מרכיב של חוגים ומרכיב של העשרה.

אילן שלגי: אתם עושים חוגים ביישובים?

א. ברושי: בוודאי.

א. ברושי: גם בספורט וגם בדברים אחרים.

א. ברושי: חלק מהפעילות בתשלום, חלק אנחנו מקבלים השתתפות ממשרד החינוך על בסיס החסכון מההסעות וחלק זה ניוד של משאבים וחוגים שקרו במשך ימי השבוע ביישובים והועברו ליום שישי.

מירי לבנה: אני ממועצה אזורית בקעת בית שאן.

מירי לבנה: אני אשאיר פה לחברי הוועדה תכנית שיצרנו במשותף, אני אספר על התהליך ועל התכנים של ימי שישי.

מירי לבנה: החל מחודש אפריל התחלנו בתהליך שמשתף את כל בתי הספר, את ועדות החינוך ביישובים, את נציגי ההורים, זה עבר להנהלת המועצה, למליאת המועצה, ששם החליטו למעבר גורף של מכיתה א' עד כיתה י"ב ל-5 ימי לימוד.

מירי לבנה: ההנחיה של מליאת המועצה הייתה להקים ועדת היגוי.

מירי לבנה: בוועדת ההיגוי שותפים כל הנציגים שקשורים במערכת החינוך הפורמלית, מערכת החינוך הבלתי פורמלית ותרבות שעות הפנאי, כשאני יו"ר הוועדה.

מירי לבנה: האחריות שלנו היא לעשות פעילות כל יום שישי ביישובים ואחת לחודש פעילות אזורית.

מירי לבנה: הפעילות האזורית שלנו היא מכיתה א' עד ו', מאוד מכוונת, כשהמטרות הן פיתוח הכישורים האישיים, לעשות סוציאליזציה של הילדים ליישובים, העשרה וכו', כשהפיקוח והבקרה הם שלי, כשאני אחראית גם על החינוך הפורמלי וגם על הבלתי פורמלי ועל תרבות שעות הפנאי במועצה.

מירי לבנה: אנחנו עושים שילוב של כל העוגנים הקיימים במועצה.

מירי לבנה: אם יש לנו מוזיאון במועצה לארכיאולוגיה ימית, זה חלק מהפעילות של ימי שישי, ואם יש לנו אולפן למוסיקה ולמחול שממילא עובד כל השבוע, הוא עובד גם ביום שישי ומייצר פעילות ספציפית ליום שישי.

מירי לבנה: זה לגבי הילדים.

מירי לבנה: לגבי הנוער - הקמנו ועדות, אנחנו קוראים לזה "ועדת חמשו"ש", כי פתאום נוצר עוד חלל, של יום חמישי בערב, והחשש שלנו שבני הנוער ימלאו את הפאבים בסביבה וירחיקו לכת, אז הקמנו ועדת חמשו"ש גם לממלכתי וגם לממלכתי-דתי וביחד עם התלמידים, עם ההורים, עם המדריכים ועם המורים יצרנו ועדה שאנחנו מובילים, שנקראת שח"ק (שותפות חינוכית קהילתית) ויחד אנחנו יוצאים את התכנית החודשית המשותפת של כל האזור, בנפרד ממלכתי, בנפרד ממלכתי-דתי ולפעמים במשותף, תלוי באקלים האזורי שלנו.

מירי לבנה: נכון להיום אני יכולה להגיד שיש שביעות רצון.

מירי לבנה: פה ושם יש הורים שמתנגדים למהלך הזה, אבל אם אנחנו עושים בדיקה שבועית של מספר הילדים שמצטרף כל יום שישי לפעילות, ואנחנו בעיקר מדברים על ילדים צעירים יותר, אני רואה שיש רק עלייה במספר המשתתפים.

מירי לבנה: לגבי הנוער - אנחנו יצרנו מערכת שביום שישי יש התנדבות לקהילה.

מירי לבנה: כל הנושא של מחויבות אישית מתחיל אצלנו לא מכיתה י' אלא כבר בכיתה ז' ומצאנו כל מיני תכניות שאנחנו מיישמים בימי שישי, מתגבור לימודי ועזרה לחלשים ולמצטיינים כאחד, דרך סיוע בקהילה בדרך כזו או אחרת, דרך שיעורי תורה במגזר הדתי ושיעורי תפילה.

מירי לבנה: הרבנים עובדים שעות נוספות ביום הזה כי אנו חושבים שזה חלק מאוד חשוב מאורחות החיים שלנו.

מירי לבנה: בסך הכל ישנה שביעות רצון, אני חושבת שזה עוד מוקדם מדי לסכם.

מירי לבנה: אני חושבת שגם עם שביעות הרצון יש לנו מה ללמוד ולשפר.

אילן שלגי: אני מבקש לשמוע את נציגי ההורים - גב' רינת הררי מבית אריה ומר ארז ניידרמן מאורט השומרון בנימינה.

רינת הררי: בבית אריה הונהג שבוע של 5 ימי לימוד החל מהשנה.

רינת הררי: שבועיים לפני תחילת הלימודים קיבלנו הודעה שבית הספר יהושע דן עובר ל-5 ימי לימוד.

רינת הררי: גב' רוזנברג, הבנתי שאת קיבלת תכנית מורכבת שכל בתי הספר שעברו ל-5 ימי לימוד עומדים בתקנות, אז ברצוני לומר לך שבית אריה לא עומדת בתקנות.

רינת הררי: חודשיים מתחילת שנת הלימודים בית אריה נעול בימי שישי, שעריו נעולים והילדים יושבים בבתים.

אילן שלגי: אתם לא חלק ממועצה אזורית.

רינת הררי: אנחנו מועצה מקומית.

רינת הררי: כשהתקשרתי למשרד של רונית תירוש קיבלתי מידע שהפיילוט נעשה רק על מועצות אזוריות ולא על יישוב שהוא מועצה מקומית.

רינת הררי: המעבר לשבוע לימודים מקוצר נועד כמטרה ולא כאמצעי להשגת מטרה, זאת מכיוון שהמטרה לא הוגדרה מעולם.

רינת הררי: גם המטרות בדיעבד לא היו בעלות משקל שבגינו היה ראוי ללכת למהלך זה.

רינת הררי: הנימוקים שהוגדרו בתחילת שנת הלימודים על ידי מנהלת בית הספר הם כדלקמן: חסכון כספי - כיוון שהשעות עברו לשאר ימי השבוע לא נחסכו שעות הוראה, לא נחסך חשמל בגין תאורה ומזגנים ולא קוצצו עלויות האבטחה.

רינת הררי: החסכון בגין היסעים התקיים רק במקומות שיש מערך היסעים, כמו בתי ספר אזוריים, והוא קטן יחסית בבית ספר מקומי כמו יהושע-גן.

רינת הררי: זמן לביצוע עבודות, בעיקר בחטיבה - הנימוק שתלמידים שיום שישי יתפנה עבורם יקדישו אותו לביצוע עבודות ולהשקעה בלימודים התגלה כלא מבוסס.

רינת הררי: בפועל, יום חמישי מתארך עד השעות הקטנות של הלילה.

רינת הררי: פה אני אציין שבני הנוער פשוט מבלים עד השעות הקטנות של הלילה ויום שישי בבוקר משמש להשלמת שעות שינה.

רינת הררי: מוטיבציה של המורים - הנימוק היה שכיוון שהמורים ילמדו יום פחות הם יגיעו חדורי מרץ ועם יותר מוטיבציה לשיעורים.

רינת הררי: בפועל, לא זו בלבד שהתלמידים עייפים בשעות האחרונות, המורים עייפים לא פחות וחוסר הסבלנות של הצדדים לא תורם למשמעת.

רינת הררי: יש לציין שבמסמך שנכתב על ידי מחלקת המחקר של הכנסת והוגש ליו"ר ועדת החינוך, ח"כ אילן שלגי, לא צוינה אפשרות על פיה ילמדו המורים 4 ימים.

רינת הררי: נהפוך הוא - הכוונה הייתה שיום שישי יהיה יום חופשי לכלל המורים ולא יהיה ליום בחירה.

רינת הררי: התאמה לתרבות העולם המערבי - לקחת פרמטר אחד ולהפוך מערביים בזכותו זו גישה קצת נאיבית.

רינת הררי: בעידן של מיתון מתמשך, לצפות שהמוני בית ישראל יצאו לחופשות סופשבוע לעיתים קרובות בשל הנהגת שבוע לימודים מקוצר היא בבחינת לעג לרש.

רינת הררי: כפי שאמרתי, בית הספר שלנו ביום שישי נעול, הילדים בחוץ, יום שישי הזה זה היה יום שישי היחיד שבהוראתו של שמעון הראל הפעילו את בית הספר, ולפחות אצלנו המורים נכנסו לכיתות והודיעו לתלמידים שזו לא חובה להגיע, אז לא הגיעו הרבה ילדים, הורים מעדיפים לקחת את הילדים איתם לעבודה מאשר לשים אותם שעה בבית הספר כי הם פשוט יגיעו הביתה אחרי שעה ללא כל פיקוח.

ארז ניידרמן: אצלנו בית הספר הוא אזורי ומקיף ארבעה יישובים - זיכרון יעקב, בנימינה, גבעת עדה והמועצה האזורית אלונה.

ארז ניידרמן: כמו כן, יש גם מעט ילדים שמגיעים מפרדס חנה.

ארז ניידרמן: כל המהלך אצלנו נעשה בתמיכה מלאה של ועד ההורים והתוצאות עד עכשיו הן טובות.

ארז ניידרמן: יש תכנית שהכינו ברשויות המקומיות להפעיל בימי שישי את המתנ"סים, את אגודות הספורט ואת תנועות הנוער, היא לא התבצעה בגלל כל העיצומים, כשלמעשה בית הספר נמצא מתחילת השנה בעיצומים ולא נותנים לנו לממש את התכנית הזו במלואה.

אילן שלגי: עיצומים של המורים?

ארז ניידרמן: כן, ארגון המורים בעיצומים והילדים לא יוצאים לפעילות מחוץ לבית הספר.

ארז ניידרמן: ארגון המורים מתנגד לשבוע לימודים של 5 ימים.

ארז ניידרמן: אותנו לא הכניסו לרשימה של הפיילוט.

אילן שלגי: כלומר, אתם לא חלק מהניסוי ובכל זאת הפעילו אצלכם מעבר ל-5 ימים בשבוע והמורים אינם מסכימים.

ארז ניידרמן: ארגון המורים לא מסכים.

שמואל לויט: אנחנו בפיילוט במועצה אזורית עמק יזרעאל.

שמואל לויט: אני מדבר אך ורק ברמת בית ספר יסודי, אני לא מדבר על בתי ספר תיכון, שם התמונה שונה לחלוטין.

שמואל לויט: אבקש לומר כמה מילים לגבי השיקולים הפדגוגיים, שמישהו כאן אמר שהוא לא מתייחס אליהם בכלל אלא רק לשיקולים הכלכליים.

שמואל לויט: לגבי השיקולים הפדגוגיים - כל ההורים רואים, ואנחנו גם שומעים מהמורים, מה רמת הריכוז וקליטת החומר של הילדים, בייחוד בכיתות הנמוכות, בשעות החמישית והשישית.

שמואל לויט: הקיצוץ של משרד החינוך שהוריד שעה אחת הוא כאין וכאפס לעומת האובדן של יכולת הלימודים בשעות האלה.

שמואל לויט: בנוסף לנימוקים הכלכליים, להורים עולות יותר הפעילויות התחליפיות ביום שישי, חלקן במימון המועצה, חלקן במימון ההורים, והעלות להורים היא בוודאי הרבה יותר גדולה, אבל לא לשם זה אני מבקש את הסיוע של הוועדה.

שמואל לויט: אנחנו הגענו פחות או יותר להסכמות במועצה האזורית והניסוי הוא כרגע עובדה קיימת.

שמואל לויט: הסיוע שאנחנו מבקשים מהוועדה וממשרד החינוך הוא בשאלה אם הניסוי הזה יוארך או לא יוארך יהיה מנדט להורים, כי מה שאמרה מנכ"לית משרד החינוך, שהניסוי נעשה בקונצנזוס של ההורים, לגבינו הוא לא נכון.

שמואל לויט: למיטב ידיעתי אף ועד הורים של בית ספר לא נשאל ולפיכך גם לא תמך, ואני יודע שיש התנגדות רחבה מאוד בשכבה של הורי בתי הספר היסודיים לכל המהלך הזה.

שמואל לויט: מאחר והניסוי הזה נעשה אנחנו מבקשים שבסופו של דבר, במועד שיוחלט אם הניסוי הזה מוארך או לא מוארך, יהיה מנדט להורים להחליט אם ההורים נשארים כמו כל מדינת ישראל ב-6 ימי לימוד, שרוב ההורים חושבים שכך צריך להיות, ובית ספר, בתיאום עם המועצה, שירצה להמשיך את הניסוי של 5 ימים, אם רוב ההורים ירצו לאור תוצאות הניסוי - בבקשה.

שמואל לויט: אני לא בא לשלול מהורים בבית ספר הומוגני כזה או אחר שרוצים להמשיך, בבקשה שימשיכו, אבל שיהיה מנדט להורים, שיישאלו ויצטרכו לתת תשובה אם הם רוצים להמשיך.

גילה פינקלשטיין: כפי שידוע לכם, במגזר הממלכתי דתי, מסיבות ערכיות ומסיבות חינוכיות, אנחנו לא מעונינים לקצר את שבוע הלימודים, אנחנו רוצים להמשיך ב-6 ימים.

גילה פינקלשטיין: כדי להמשיך ב-6 ימים, אם יוצאת התכנית הזו שבמגזר הממלכתי יהיו 5 ימי לימודים, צריך להבטיח שהרשות המקומית תדאג לנו למזכירות, לניקיון ולאבטחה באותו יום שישי, שזה מאוד חשוב, וכן להבטיח למגזר הדתי שאותו מספר שעות שהיה ב-6 ימי לימוד יהיה גם ב-5 ימי לימוד.

גילה פינקלשטיין: ביום שישי אנחנו רוצים לשמור את הילדים בבית הספר, לא במתנ"סים ולא בבתי הכנסת, ואנחנו רוצים גם את אותו מספר שעות על מנת להקדיש אותן ללימוד תורני, למקצועות תורניים, לפרשת השבוע, להכנה לקראת שבת וכו'.

גילה פינקלשטיין: רציתי לשאול את גב' רוזנברג לגבי ועדת ההיגוי.

גילה פינקלשטיין: אני מבינה שבוועדת ההיגוי יש נציגות לכל המגזרים.

גילה פינקלשטיין: חשוב לנו לדעת מי יושב בוועדת ההיגוי, איך קובעים מי יישב בה והאם אפשר לייעץ את מי לצרף לה.

אילן שלגי: עדיף שנקבל את זה בכתב.

לאה רוזנברג: לקחנו נציגים שמייצגים את המגזר, למינהל לחינוך דתי יש מנדט להחליט, אני בוודאי לא אגיד את מי אני מעדיפה.

קריאה: שמעון אדלר ישלח את מי שהוא רוצה.

רן ארז: אני רוצה לעשות שימוש גם בפן המקצועי-חינוכי שאני אמון עליו וגם בפן הארגוני בדברים שאני אומר.

רן ארז: אין ספק שאין שום רציו חינוכי-פדגוגי למעבר מערכת החינוך ל-5 ימים בשבוע.

רן ארז: אמר ידידנו אגמון, וגם שרת החינוך והמנכ"לית בהזדמנויות שונות, שהנושא הוא נושא כלכלי.

רן ארז: גם השר פורז אמר פה ליד שולחן ועדה זו שצריך לקצץ 400 מיליון מהשלטון המקומי ולכן צריך להעביר את מערכת החינוך ל-5 ימים.

רן ארז: למעשה, המטרה היא לחסוך בכסף, לקצץ שעות ולהסוות את הקיצוץ בשעות על ידי מתן יכולת למשפחות להיות ביחד בשישי-שבת.

רן ארז: יש רק חסרונות לכך שהתלמידים יישארו פנויים בימי שישי.

רן ארז: כבר שמענו שישנו עד שעה מאוחרת, שישוטטו, שלא יהיו בהשגחה, שיגרמו לכך שהורים יוציאו יותר כספים, ואני לא רוצה להרחיב.

רן ארז: אני קצת מפקפק ביכולת של מרכז השלטון המקומי להגיע למאה אחוז הסכמה, אפילו בסוריה לא הגיעו למאה אחוז הסכמה בכל הוועדות שבהן נערכו הצבעות, לכן אני לא מאמין שכל השלטון המקומי במאת האחוזים הגיעו להסכמה שצריך לעבור ל-5 ימים, אלא רק אם הם רוצים לחסוך את הכסף.

רן ארז: אינני בטוח שאין להם את הכסף להפעיל את יום שישי כי היום הם נמצאים במצוקה כלכלית אדירה ואני חושב שהמעמסה תיפול על ההורים.

רן ארז: באשר להישגים שיש ליום השישי הזה שהתבטל - שתלמידים עושים פחות, נמצאים פחות בכבישים, האלימות בהסעות פחתה - אפשר אולי להמשיך בכיוון הזה וללמד 4 ימים בשבוע או 3 ימים, אז בוודאי יהיה פחות זמן בכבישים.

א. ברושי: אפשר לחשוב שאתה לא עושה שביתות בגלל כסף.

א. ברושי: אתה עושה שביתות "בגלל חינוך".

א. ברושי: ההתייפייפות שלך היא נהדרת.

אילן שלגי: מר ברושי, אנא ממך.

קריאה: למה הוא מדבר בשם השלטון המקומי?

קריאה: הוא מדבר בשמך.

רן ארז: אני אומר שמפליא אותי לשמוע שזה מאה אחוז קהילתי.

רן ארז: למען האמת, אנחנו, ציבור המורים העל יסודיים, חושבים ומשוכנעים שהמהלך הזה הוא לא מהלך טוב.

רן ארז: אנחנו משוכנעים שהדבר הזה יפגע בתלמידים, יפגע בהורים, יפגע בתעשייה, יגרום לכך שהורים יצטרכו להישאר בבית עם הילדים והעיריות לא יוכלו לתת את כל הפעילויות ביום שישי, כי אם רוצים לחסוך בזה שלא מלמדים ביום שישי ולא מתכוונים לקצץ שעות אז בוודאי יצטרכו להוסיף תקציב על מנת להפעיל את יום השישי.

רן ארז: יש לי יסוד סביר להניח שכל מה שאנחנו אומרים כרגע, בסופו של דבר יהיה כעורבא פרח.

רן ארז: אנחנו עדים היום לחקיקה בכל נושא ונושא, איפה שאין הסכמה עושים חקיקה, איפה שלא משתכנעים מוציאים תקנות, ולכן זה לא כל כך חשוב מה אומרים, חשוב יותר מה עושים.

רן ארז: לכן הגענו אמנם לוועדה, אנחנו אומרים את עמדתנו, אמרנו אותה גם לפני מספר חודשים וגם לפני שנה, ובכל זאת, למרות שאמרנו מה שאמרנו, התחילו ב"ניסוי" הזה, שהוא לא ניסוי כי לא נקבעו לו מטרות או שום מדדים למדידה, פשוט אמרו שהוא ניסוי כדי שהוא יוכל לעקוף את ועדת החינוך של הכנסת או כל דבר אחר.

רן ארז: רק עכשיו החליטו להקים ועדה שתתחיל לקבוע מטרות מה אנחנו רוצים לראות פה.

רן ארז: לכן אני חושב שהדבר הזה הוא רק כיסוי לנושא של קיצוץ נוסף במערכת החינוך.

עפרה דונסקי: אני ממשיכה מהמקום שרן הפסיק, לגבי המניע.

עפרה דונסקי: בעצם המניע ל-5 ימים הוא לא פיתוח והשקעה בתרבות שעות פנאי, כי זה מניע שדורש יותר תקציבים, המניע הוא בהחלט כלכלי וחשוב לבדוק האם בכלל הרווחנו מהעניין הזה.

עפרה דונסקי: לגבי ועדת ההיגוי - חשוב מאוד שהיא תעבוד מכיוון שאם זה ניסוי אז צריך להגדיר את המטרות שלו ולהגיע באיזשהו מקום למסקנות האם הניסוי הצליח או לא הצליח ואם צריך לחזור ממנו.

עפרה דונסקי: אני כמעט לא מכירה ניסוי במדינת ישראל שלא הצליח וסגרו אותו, כי כשנכנסים כבר לא חוזרים אחורה.

עפרה דונסקי: אני מבינה את המצוקה הכלכלית שהביאה לקבלה של ההחלטה הזאת, אבל עם זאת, אנחנו עוסקים בחינוך ובילדי ישראל ואנחנו צריכים לדעת לאן אנחנו מובילים את המערכת הזאת.

עפרה דונסקי: אם אנחנו מדברים על מניע כלכלי, אני לא רואה את החסכונות בעניין הזה, מכיוון שאנחנו צריכים להכניס את הכסף לתרבות יום שישי.

אילן שלגי: העניין הכלכלי, עם כל הכבוד, הוא לא בתוך הצ'רטר שלך.

אילן שלגי: תתייחסי לעניין כנציגת מורים.

קריאה: אנחנו טוענים שזה המרכז של הבעיה.

עפרה דונסקי: זה לב לבה של הבעיה, ואנחנו רוצים לדעת אם זה באמת כדאי.

דוד עמר: מי קבע שזה לב לבה של הבעיה?

דוד עמר: אדוני היו"ר, מסלפים כאן את הבסיס, אני הופעתי בפניך עוד בדיון הראשון.

דוד עמר: אני למדתי עוד במרוקו בשנות ה-50 חמישה ימים בשבוע, אבל לא למדתי שיעור ספורט בשעה 8 בבוקר, ספורט למדנו בשעה 14:00 או 15:00.

עפרה דונסקי: אני חושבת שאנחנו יושבים פה כדי לכסות את המכלול, אי אפשר שכל אחד יעסוק בקטע שלו ולא יראה את התמונה בכללותה.

עפרה דונסקי: לכן אני דורשת שתהיה איזושהי ועדת מעקב, מהרמה של ועדת היגוי ועד רמה יישובית.

עפרה דונסקי: אם אתם מדברים על זה שביישוב יש ועדה שעוקבת אחרי זה, נציגי המורים צריכים להיות בתוך הוועדה הזאת ולראות מה זה עושה להם.

עפרה דונסקי: לגבי הנושאים הפדגוגיים, שווה לבדוק מה המשמעות של ללמד מקצועות בשיעור השביעי והשמיני, ולא להתייחס אותו הדבר לבית ספר יסודי ולגיל הרך ולבית הספר העל יסודי.

עפרה דונסקי: יש לבדוק את היכולת של ילד בכיתה ב' או ג', וגם בעל יסודי, שצריך ללמוד מקצועות עיוניים, את יכולת ההוראה של המורים בימים ארוכים כאלה, את הנושא של שיבוץ המורה לעבודה ב-4 ימים כדי שיוכלו ללמוד, או פתיחת האוניברסיטאות בצורה שוטפת בימי שישי של השבוע, ומי שדיבר על נושא הורדת האלימות באוטובוסים - אפשר בכלל לא להסיע אז לא תהיה אלימות באוטובוסים, זה פשוט מוציא את האלימות למקום אחר.

עפרה דונסקי: צריך לבדוק מה קורה עם הילדים בימים הפנויים, כשהם הולכים ל"שום מקום", כפי שהגדיר את זה כאן מישהו.

מרינה סולודקין: זו פעם רביעית או חמישית שאנחנו יושבים בנושא זה ואני רואה את הצדדים ואת הדעות שלכם.

מרינה סולודקין: אני, כמו חברי מנשר, אומרת לכם שאנחנו תוצאה של חינוך של 5 ימים בשבוע - הוא במרוקו, אני במוסקבה - ואנחנו יודעים מה עשו ביום שישי, שזה היה שבת ויום ראשון במדינה בה אני גרתי.

מרינה סולודקין: זה גם לקריאה, כי עבדו ספריות, זה גם ספורט, זה גם ריקודים, זה גם הרבה דברים.

מרינה סולודקין: ישנו ההיבט הכלכלי לעניין הזה, אבל הוא לא ההיבט העיקרי וזה לא עמוד השדרה.

מרינה סולודקין: עמוד השדרה הוא שאנחנו רוצים שלילדינו יהיה זמן להתעסק במשהו אחר.

מרינה סולודקין: עכשיו אנחנו צריכים לעשות תשתית.

מרינה סולודקין: התשתית קיימת - יש ספריות, הן צריכות לעבוד בימי שישי.

קריאה: אין מימון לספריות.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, מה שאני שומעת זה רק שמרנות ורק אינטרסים צרים מאוד.

מרינה סולודקין: צריך לחשוב אחרת.

מרינה סולודקין: אולי הניסיון בבתי הספר היסודיים לא כל כך מוצלח, אינני יודעת, אבל לכל האחרים אני חושבת שזו המתכונת לעבוד.

מרינה סולודקין: זה גם נותן לילדים משהו אחר, תרבות, בזמן הזה, וצריך ללמד את זה.

מרינה סולודקין: אני רואה שמורים לא רוצים ולכן החליטו שלא.

מרינה סולודקין: אני חושבת שצריכים לעשות הסבות וסדנאות למורים.

מוחמד ברכה: אני בא לא ממוסקבה ולא ממרוקו, אני בא משפרעם, וגם שם למדו 5 ימים בשבוע, במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אני בעד הגישה של 5 ימים, אבל כביטוי של גישה פדגוגית ולא גישה תקציבית.

מוחמד ברכה: אני לא מסכים עם ארגוני המורים על כך שהם מתנגדים ל-5 ימים אבל אני מסכים לטיעונים שלהם, שלא יכול להיות שמוקד הרעיון הזה של 5 ימים הוא הנושא של חסכון בכסף, כי בסופו של דבר זה עלול להיות בעוכרנו.

מוחמד ברכה: באיזה מובן?

מוחמד ברכה: במובן שלילדים יהיה יום לשוטט ברחובות בלי לעשות כלום, ובמקום שזה יהיה מנוף להעשרה וליצירתיות זה יהיה מנוף לשוטטות וההורים יצטרכו לשלם על זה, אם זה בעבודתם או בדאגתם או בכל צורה אחרת.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שמשרד החינוך לא יכול לבוא לוועדת החינוך ולהגיד שעוברים ל-5 ימים, צריך להגיד מה האלטרנטיבות, מה אנחנו עושים ביום השישי ומאיזה תקציב.

מוחמד ברכה: אם יוצא מזה חסכון של כסף - אדרבא, מה טוב.

מוחמד ברכה: אבל אסור שבנושא הזה של חינוך ילדים במערכת החינוך השיקול היום יתמקד באיך לקצץ את ה-400 מיליון.

מוחמד ברכה: לא מזמן היינו בדיונים מאוד נוקבים על ההישגים של התלמידים שלנו, גם בהבנת הנקרא וגם במתמטיקה, הנושא הזה עלול להידרדר עוד ועוד.

מוחמד ברכה: בשבוע שעבר הונח על שולחננו, חברי הכנסת, תקציב המדינה לשנת 2004.

מוחמד ברכה: מי שמעיין בתקציב הזה יכול לראות בעין בלתי מזוינת שבסך הכל הקיצוצים בתקציבי הרשות המקומיות יכלו להגיע ליותר משליש.

מוחמד ברכה: אז מוציאים את הילדים ליום של חופשה, הרשויות המקומיות לא יכולות לספק את השירותים הבסיסיים, המינימליים ואי אפשר להעמיס את התיק הזה עליהן.

מוחמד ברכה: פה לא מדובר על יישום התכנית הזו לגבי כלל בתי הספר במדינת ישראל, יש לנו כמה חודשים טובים, שמשרד החינוך יבוא וייתן תכנית שלמה, לא רק 5 ימים, אלא מה עושים ואיזה תקציבים, איך מפנים ומה וכו'.

מוחמד ברכה: אם לא נותנים אלטרנטיבות ותשובות על כל השאלות - גם של ההורים, גם של המורים, גם של התלמידים וגם של הרשויות המקומיות - אם אין תשובות על השאלות האלה אנחנו עושים מעשה שלומיאלי.

מוחמד ברכה: סתם אנחנו רוצים להיות אירופאים - אז יהיה 5 ימים, נו, ומה?

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שהוועדה צריכה לדרוש ממשרד החינוך שייתן תשובות לכל השאלות, עם הסכמה לעיקרון שכן יהיו 5 ימים.

פרופ' דוד נבו: מבחינתנו ניסוי הוא לא בא מפני שמנסים משהו אלא צריך להבין אותו כאיזושהי פעולה שיטתית של הערכה.

פרופ' דוד נבו: התחלנו בדיון בנושא הזה בוועדת ההיגוי שגב' רוזנברג הזכירה ועלו כמה דברים, אני אדווח לכם מה עלה ואיפה אנחנו נמצאים.

פרופ' דוד נבו: נקודה ראשונה שעלתה היא שהדגש בהתחלה צריך להיות על העניין של להבטיח שלא נגרמים פה נזקים.

פרופ' דוד נבו: בלי שניכנס לשאלה האם צריכה לצמוח גם תועלת, בשלב ראשון צריך להוריד את החשש שפה נגרמים נזקים, ומיד אומר באילו דברים.

פרופ' דוד נבו: בשלב השני נראה לראות גם איזושהי תועלת מהעניין.

פרופ' דוד נבו: למשל, העובדה שלהורים יהיו יומיים בשבוע עם ילדיהם ולא רק יום אחד.

אילן שלגי: אחת המטרות של מעבר ל-5 ימי לימוד זה להעביר את המשק כולו ל-5 ימי עבודה.

פרופ' דוד נבו: מאלצים את ההורים, באמצעות הילדים, שיעבדו 5 ימים.

פרופ' דוד נבו: בשלב ראשון תתבסס הבדיקה בשאלה האם נגרמים נזקים והאם הדבר מתבצע.

פרופ' דוד נבו: בשלב שני ניכנס לשאלה איזה תועלת צומחת מזה, גם מבחינת היחסים בין ילדים והורים, גם מבחינת השימוש בספריות או דברים אחרים.

פרופ' דוד נבו: אפשר לומר בצורה צינית שאם כולם כל כך לא מרוצים ממערכת החינוך, מערכת החינוך תזיק פחות, היא רק תטפל בהם 5 ימים.

פרופ' דוד נבו: בדיון הוחלט שתוקם ועדת היגוי ספציפית להערכה, שלא רק תכוון את ההערכה אלא גם תבטיח שכל הגורמים שקשורים בעניין - ארגוני המורים, המועצות האזוריות, רשויות מקומיות וכו' - יהיו שותפות בקביעת השאלות שייבדקו וילוו את הביצוע.

פרופ' דוד נבו: הועלו שאלות ראשונות של דברים שנבדוק.

פרופ' דוד נבו: השאלות שעלו הן: ביצוע בפועל, כולל יום ו'.

פרופ' דוד נבו: גם מהשיחה כאן לא ברור אם יום ו' זה יום הורים או יום שעושים פעילויות אחרות.

פרופ' דוד נבו: נבדוק באיזה מידה זה גורם לפגיעה בתכנית הלימודים הרגילה, נבדוק שביעות רצון של מורים, והורים בעיקר.

פרופ' דוד נבו: אני חושב שההורים הם מרכיב מאוד חשוב בעניין הזה.

פרופ' דוד נבו: נבדוק באיזו מידה יש חסכון בפועל בעלויות.

פרופ' דוד נבו: כלומר, גם אם אמנם חוסכים עשרות ומאות דברים, השאלה כמה עולה הפעלת היום השישי והאם בפועל יש באמת חסכון בעלויות.

פרופ' דוד נבו: נקודה אחרונה, נבדוק שינויים בהישגים, לא בזה שאנחנו נעביר מבחנים אבל נשתמש במבחנים שקיימים במערכת, בעיקר המיצב ובחינות הבגרות, כשבשלב ראשון נבדוק האם ביישובים שמשתתפים יש ירידה שאפשר לקשור אותה בשינוי, ובשלב שני אנחנו מקווים שגם תהיה עלייה.

פרופ' דוד נבו: מבחינת מדגמים, יהיה לנו מדגם רחב לשאלונים שיוכל לכלול מספרים גדולים של הורים, מורים, תלמידים וכו', ומדגמים קטנים יותר במקביל, בהם נעשה תצפיות ובדיקה יותר לעומק כדי לאמת את הדיווחים הגדולים בלי להכניס אתכם ליותר מדי פרטים טכניים.

פרופ' דוד נבו: כאמור, שלב ראשון יהיה בתשס"ד, בו בעיקר נעביר שאלונים, ננתח דיווחים, ננתח מסמכים קיימים ונלמד יותר את הספרות העולמית לגבי הניסיון של שאר העולם בנושא הזה, כי, כאמור, אנחנו לא הראשונים בו.

פרופ' דוד נבו: בשלב השני, בשנת תשס"ה, ניכנס לבדיקות יותר מעמיקות של תצפיות, וכאמור, ניכנס לבדוק גם עניין של יתרונות ולא רק האם לא נעשו נזקים.

פרופ' דוד נבו: לגבי הביצוע, נעשה את זה כפי שאנחנו עושים לגבי פרוייקטים אחרים שמופעלים - לוועדת ההיגוי יהיה קול קורא, ההערכה תתבצע על ידי חוקר או חוקרים מהאקדמיה, בצורה מומחית, והפיקוח יהיה של לשכת המדען הראשי באמצעות ועדת ההיגוי, שכאמור, תכלול גם אנשים מהשדה וגם חוקרים מהאקדמיה.

דני חופשי: ראשית, אני מתנצל בפני ארגון המורים שלא ביקשנו להיכנס לפיילוט בצורה מסודרת והיה איזשהו חיכוך בתחילת שנת הלימודים.

דני חופשי: עשינו ישיבה עם ברכה ואנשים נוספים והסברנו את עצמנו ואני מתנצל שוב.

דני חופשי: אני מסביר - לנו אין התנגדות ללמוד 6 ימים.

דני חופשי: ברגע שקיצצו את השעתיים נוצר מצב שאם לומדים 6 ימים, ואנחנו היחידים, אני חושב, שניסינו לעשות את זה, שלושה ימים צריכים לסיים בשעה חמישית, שישית ושביעית, ונוצר מצב שאי אפשר להסיע את הילדים כי צריכים יותר אוטובוסים כי מעט ילדים נוסעים בכל הסעה, ואנחנו כמו מועצה אזורית, משרד החינוך הכיר בנו כמועצה אזורית ואנחנו גם ממומנים כמועצה אזורית.

דני חופשי: רק לדוגמה, זה גבעת עדה, בנימינה, זיכרון יעקב, פרדס חנה ומועצה אזורית אלונה, כך שגם הילדים שלנו, כמו ילדי המועצות האזוריות, מטיילים זמן רב בתוך האוטובוסים.

דני חופשי: האפשרות השניה הייתה שהילדים יחכו, יעשו שני פיצולים והילדים יעמדו בחצר במשך שעה-שעה וחצי, כ-300-350 תלמידי חטיבת הביניים, ויחכו להסעות ללא השגחה.

דני חופשי: מבחינה בטיחותית, בית הספר נמצא בשטח הררי, בין בנימינה לזיכרון יעקב, ילדים קופצים על הגדר, מדובר בכביש ראשי, אני לא רוצה להוסיף הרבה.

דני חופשי: אם היו פותרים את הבעיה של ההסעות היינו לומדים 6 ימים, זה לא היה עניין של פרינציפ על הנושא הזה.

דני חופשי: אנחנו ניסינו 6 ימים וזה לא עבד.

דני חופשי: הבקשה לעבור ל-5 ימים הייתה משותפת לוועד ההורים, לראשי הרשויות המקומיות ולמורים, וברגע שיצא קונצנזוס כזה, לאחר שהתחלנו ב-6 ימים, למחרת התכנסו ראשי הרשויות, הנהלת הארגון, עם ועד ההורים, והחליטו לעבור ל-5 ימים ואכן עברנו ואני מבקש להיכנס לתוך הפיילוט, אם הוא ימשיך, יחד עם המועצות האזוריות.

ברוך יונתן: אני מנהל את תיכון צפית, שכולל כיתות ז' עד י"ב, 680 תלמידים ו-64 יישובים, המינהל לחינוך התיישבותי, מועצה אזורית יואב.

ברוך יונתן: אנחנו לא בניסוי, אנחנו ב-5 ימים כדרך חיים, לכן אני נמצא בפזה אחרת מהרבה אנשים פה וההסתכלות שלי שונה לחלוטין.

ברוך יונתן: אתן את חוות דעתי הפדגוגית לגבי המציאות שבה אנחנו נמצאים ואספר לכם מה אנחנו עושים בימי שישי.

ברוך יונתן: אנחנו בית ספר שהיה בית ספר קיבוצי, שבמהותו כלל 5 ימי לימוד ויום עבודה.

ברוך יונתן: כתפיסה של המינהל לחינוך התיישבותי יום אחד הוקדש לעבודה ולפעילות קהילתית.

ברוך יונתן: היות שהיום אנחנו 40% חניכי קיבוצים והשאר חניכי מושבים, המציאות הזאת משנה, אבל עדיין 50% מהתלמידים עובדים ביום הפנוי.

ברוך יונתן: זו הערה אחת שמקילה מאוד לגבי הדברים האחרים.

ברוך יונתן: הערה שניה שאני רוצה להעיר - בגלל כל השינויים, אם לפני 6 שנים לימדתי 42 שעות שבועיות בחטיבת ביניים, היום אני מלמד 33 או 32.

ברוך יונתן: כלומר, יש קורלציה בין מספר השעות שאתה נותן ובין מספר הימים שאתה מעסיק את התלמידים.

ברוך יונתן: הערה שלישית, שאני אומר מבלי לפגוע באף אחד, אני לא רוצה להיכנס לויכוח, תיכף אני אספר על ניסוי שאני עשיתי שמסביר למה אנחנו עובדים ככה.

ברוך יונתן: אני לא מציע לאף אחד מאתנו לקחת מונופול על מה ההורים רוצים ומה התלמידים רוצים, ואני אתן דוגמה.

ברוך יונתן: עד לפני שלוש שנים היום הפנוי היה ביום ראשון.

ברוך יונתן: לפני שלוש שנים, מתוך הסתכלות לטווח רחוק, החלטנו לעבור ליום שישי.

ברוך יונתן: הייתה התנגדות מאוד גדולה בהתחלה של ההורים.

ברוך יונתן: בסקר שביעות רצון שעשינו לפני שנה בגלל תהליך אסטרטגי שבית הספר נמצא בו, קיבלנו את הציון הכי גבוה שבית ספר נתן.

ברוך יונתן: 95% מההורים אומרים שזה דבר מצוין בשבילם כהורים שיש להם עוד יום עם הילדים שלהם, וכמובן הילדים.

ברוך יונתן: בית ספר שהילדים שלו קמים בשש ורבע, שש וחצי, מגיעים בחמש או חמש וחצי הביתה בסוף היום בגלל המציאות, אני חושב שגם אם הילדים ישנים ביום שישי לא קורה שום דבר.

ברוך יונתן: אני לא בייביסיטר של הילדים, הילדים הם ילדים של ההורים, לא של בית הספר, וכמו שההורים לא רוצים לקחת את האחריות עליהם ביום שישי הם לא רוצים לקחת את האחריות עליהם גם אחרי הצוהריים.

ברוך יונתן: זה לא משנה.

ברוך יונתן: כל הזמן אומרים לנו: "מה יעשו הילדים?" הילדים יעשו מה שההורים שלהם יחנכו אותם.

ברוך יונתן: בית הספר לא יהיה התשובה היחידה למצוקה הזאת, כלומר כל הדברים האחרים.

ברוך יונתן: מצאתי לנכון להעיר את זה כי אני יודע מה שקורה ביישוב.

ברוך יונתן: רוצים שאני, כמנהל בית ספר, אקח אחריות טוטלית על מה שקורה לילדים, אני אומר שיש גבול מסוים והאחריות מעבר לזה זו האחריות של ההורה.

ברוך יונתן: לגבי מה אנחנו עושים ביום שישי, כחלק מתפיסה חינוכית - אנחנו עושים מבחנים של מועד ב', שהפסקנו לעשות אותם באמצע השבוע.

ברוך יונתן: יש לנו הרבה ילדים עם לקויות למידה, זה שיבש את המערכות, לכן 4 פעמים בשנה בימי שישי עושים מועד ב'.

ברוך יונתן: את כל הסמינרים והפעילויות החינוכיות המיוחדות אנחנו עושים בימים חמישי-שישי, לא מפסיקים לימודים באמצע השבוע.

ברוך יונתן: השתלמויות בית ספריות אנחנו עושים בימי שישי למורים.

ברוך יונתן: תגבורי למידה, שאנחנו עושים מיוזמתנו, נעשים בימי שישי.

ברוך יונתן: יש לנו פנייה וולונטרית - סופי השבוע של הפנימייה מתבצעים בימי שישי.

ברוך יונתן: יש לנו בין 8 ל-9 מסיבות, אנחנו עושים אותן ביום חמישי, ולכן לילדים יש יום פנוי - כלומר, אנחנו מעסיקים את הילדים בערבים.

ברוך יונתן: סמינרים לקבוצות איכות, מנהיגות בית ספר, ועדות וכיוצא בזה אנחנו עושים בימי חמישי ושישי כדי לא לבטל לימודים, וכן ישיבות מקצועיות של תחומי דת.

ברוך יונתן: כלומר, הפכנו את יום שישי ליום שמאפשר לבית הספר לעשות המון דברים ולא לבטל לימודים או לבצע הפרעות אחרות.

ברוך יונתן: אני לא רוצה לדבר על כל המדינה, אבל מהסתכלות שלי על האזור שלי, מבחינה פדגוגית, מבחינה חינוכית, אני חושב שזה מהלך מצוין, הכרחי וחיוני בכל ההיבטים שאפשר להסתכל עליהם.

ברוך יונתן: גם המורים מאוד מרוצים.

קריאה: המורים הם אלה שעובדים ביום שישי, לא המתנ"סים.

ברוך יונתן: המורים עובדים אצלי ביום שישי מתי שהם צריכים לעבוד.

ברוך יונתן: אני רק רוצה להגיד לך - היות שכבר קיצצו לי עכשיו את הנושא הזה של מילוי מקום במהלך השבוע, אז כשאני עושה תגבורים בימי שישי או משהו אחר בימי שישי שדורש מורים, אני מוכרח לעשות את זה על חשבוני, לא על חשבון מישהו אחר.

ברוך יונתן: המדינה משתחררת לאט-לאט מהאחריות שלה לחינוך, לצערי הרב, ומעבירה את זה אלינו, וה"אלינו" הזה מוגבל.

ברוך יונתן: ומצד שני אומרים לנו: "אל תגבו כסף מההורים".

אילן שלגי: מר ארז, אני שומע מדי פעם מהשטח ואינני יודע האם יש לכם סטטיסטיקות - כמה מהמורים עובדים 5 ימים שלמים וכמה עובדים 4 ימים.

אילן שלגי: האם יש לכם נתונים בעניין הזה?

אילן שלגי: אני לא רוצה ממך תשובה במקום, אני מוכן לקבל אותה בהמשך.

רן ארז: אני אתן לך תשובה בהמשך, אין לי כרגע סטטיסטיקות.

רן ארז: אני מבטיח לך שאנחנו נעשה את המחקר הזה, אנחנו יודעים רק מה אומרות התקנות אבל לא עשינו שום סקר בנושא.

אילן שלגי: אני שמעתי ממנהלים שיש להם קושי כאשר למורים יש ימים שבהם הם אינם עובדים או חצאי ימים שהם אינם עובדים, או שלמנהל אין שום אמצעי להתעמת עם מורה שאומר: "בין 9 ל-10 אני לא יכול לבוא לישיבת מורים כי יש לי שיעור התעמלות או חוק קרמיקה".

אילן שלגי: אז אני מקווה שאלה תופעות נדירות.

קריאה: זה לא נדיר.

אילן שלגי: אבל אולי אנחנו נוכל להגיע למצב שבו מורים יעבדו ימים רצופים בבית ספר, ואולי אפשר להגיע להסדר שמורה יעבוד 4 ימים ולא 5.

אילן שלגי: הכוונה ל-4 ימים מלאים.

רן ארז: אנחנו הצענו את זה במסגרת רפורמה שאדוני מכיר.

אילן שלגי: אני מכיר אותה ומאוד מעריך אותה, כידוע.

4400: אילו ידענו שהכל נהדר לא היינו מכריזים אפילו על ניסוי.

4400: אני חייבת בהגינות לומר שגם לנו יש התלבטויות.

4400: אני מאוד מברכת על ההזדמנות שאפשר להחיל את זה כניסוי על מספר מוסדות ולא באופן גורף על מנת לראות גם באופן דיפרנציאלי בתוך המערכת מה שווה יותר ומה שווה פחות.

4400: יכול להיות שבבתי ספר יסודיים זה לא כל כך מתאים, או מתאים בהתניות מסוימות, בבתי ספר על יסודיים בוודאי שקל יותר לבצע את זה.

4400: אם עוברים ל-5 ימים, ואני כבר רואה בראייה אסטרטגית מהלך של מדינה, גם הילדים יצטרכו לעבור, ואת זה לא כל כך מדדנו כרגע בניסוי.

4400: לכן אנחנו באמת ובתמים בודקים ועוקבים אחר הדברים, לראות מה יהיה.

4400: נכון שעל פי סקירת המדען תשובות סופיות ומדויקות לא נקבל בשנתיים הקרובות, יש פה שני שלבים של בדיקות, כולל תשס"ה, אבל נשתדל להגיע למסקנות במושגים מיידיים שלנו, באופן הכי פחות שרלטני.

4400: נקבל אפילו מאותה תת ועדה את המשוב מהשטח ונראה מה קורה.

4400: התקנות בדיוק באו כדי להגן על המתכונת שמחייבת את כולם, מעבר לזה אפשר שכל אחד יעשה כמיטב יכולתו, בנוסף.

4400: זה נכון שנקלענו לנושא הזה מנימוקים כלכליים, זו לא הייתה חשיבה פדגוגית שאמרה שזה מה שיציל את מערכת החינוך.

4400: משיקולים כלכליים, לא רק חסכון בהסעות, אלא כי ראינו את הקיצוצים המתמשכים וראינו את יום הלימודים מתקצר, ואני כבר רואה את השנה הבאה, שאני צריכה להפחית 5 שעות על כל הרצף הגילאי, כולל גני ילדים.

4400: אז יש אופציה - או להחיל קיצוץ של שנה פר יום, או קיצוץ של יום ולהשאיר את היום סביר לפעילויות.

4400: אי אפשר להתעלם מהמצב שתואר כאן על ידי דני חופשי, שבמצב כזה שכיתה מסיימת בשתים עשרה, באחת, בשתיים ובשלוש, הוא לא יכול לעשות ארבע הסעות ביום.

4400: בראייה ארצית צריכים לראות גם את המכלול של המבנה היישובי שקיים במדינה, והוא לא מבנה אחיד.

4400: יש מועצות מקומיות, אזוריות, רשויות מקומיות.

4400: זה סיפור מאוד בעייתי.

4400: לכן, כשמחילים תקנות, צריכים להחיל אותם באופן גורף, אז צריך לחשוב גם על זה.

4400: במובן הפדגוגי, ניסיתי לראות מה טוב.

4400: נכון שיש גם רע, כמו יכולת הריכוז של ילד משעה שתיים ואילך, אך לכן אמרנו בתקנות לא להחיל את הביזור הזה, אין כוונה לקצץ את השעות במכלול אלא להחיל אותן על 5 ימים, אבל גם פה לא לתת חופש פעולה שיעבדו עד 5 אחה"צ, כי אנחנו לא חושבים שזה אפקטיבי.

4400: אז קבענו לא יותר מתוספת שעתיים ליסודי ולא יותר משלוש לעל יסודי, וגם פה רציתי לרדת לרמה של לא יותר בסך הכל מ-8 או 10 שעות ליום, לא משנה כרגע כמה, זה דיון פנימי.

4400: זה הנושא שנלווה השנה, נלמד ממנו ונשפר את ההנחיות לשטח.

4400: אני ראיתי לנגד עיניי, והזכרתי את זה לא אחת, את הניסיון שלי כאם בבית ספר בליך, שכבר שנים מנהל את המערכת במסגרת של 5 ימים, וראיתי ברכה בנושא.

4400: קודם כל, אף אחד לא שאל אותי, באתי למתכונת קיימת, ומה שמצא חן בעיניי, בשונה ממה שעשיתי כמנהלת בית ספר סמוך, שכל הפרוייקטים שדורשים מערך חצי-שנתי או שנתי עברו ליום שישי.

4400: הכוונה לפרוייקטים שכבתיים כמו מניעת שימוש ואלכוהול, מניעת אלימות, הכנה לצה"ל וחינוך למקצוע.

4400: הפרוייקטים האלה תמיד גרעו משעות הלימוד של תנ"ך, היסטוריה, מתמטיקה או חינוך גופני ואף מורה לא אהב שעושים לו את זה ועשו את זה ברוטציה.

4400: פה אומרים לא.

4400: כל הנושאים האלה, כגון נהיגה נכונה או זהירות בדרכים, עברו ליום שישי.

4400: כלומר, הילד לא היה חופשי מהיום עד סוף השנה, בחלק מהזמן הוא ישן טוב, שזה בסדר כי בכל מקרה הם יוצאים ביום חמישי, לפחות באזור תל אביב, זה לא יעזור, יצאו אם יש לימודים או אין לימודים ביום שישי.

4400: אז ישנו ביום שישי, לא נורא.

4400: אבל חלק נדרשו להגיע בבוקר ונדרשו בי"א לעשות נהיגה נכונה וזהירות בדרכים ובכתה י' מניעת שימוש בסמים ואלכוהול, בכתה ט' מניעת אלימות ובכתה י"ב הכנה לצה"ל.

4400: בהחלט אפשר להעביר מסה קריטית של פעילויות משלימות, של החינוך המשלים, ליום שישי, מבלי לשגע את המערכת הפורמלית שגם ככה פוגעים בה בלי סוף, אז לפחות להשאיר את המעט שנשאר לה ללימוד פורמלי גרידא.

4400: אני כן רואה ברכה בחיזוק התא המשפחתי, וזה באמת תלוי, בהמשך לדברים של מר ברוך, במשפחה עצמה.

4400: ח"כ סולודקין דיברה על רכישת תרבות, ואכן לתרבות פנאי צריך לחנך.

4400: אני, היום, במסגרת הארגון מחדש של המשרד, נותנת תפקיד משמעותי למינהל חברה ונוער שלנו שישנה ממתכונתו וחלק נכבד יצטרך לשבת ולעבד תכניות לחינוך לתרבות הפנאי.

4400: זה דבר שאנחנו, כמדינה, לא מכירים.

4400: זה לא שמעתיקים את המערב בן לילה, אני בהחלט חושבת שלמשרד החינוך יש פה תפקיד להציג תכניות, לעבד תכניות, להפעיל תכניות, לתת כלים ולתת משאבים על מנת לעזור למערכת של הרשות המקומית לעבור לצריכה נכונה של תרבות פנאי.

4400: אם חושבים שזה מהלך אסטרטגי נכון של מדינה, ואני חושבת שאי אפשר לאטום את האוזניים ולעצום את העיניים, כי יש כוונה למדינה ולממשלה לעבור למשק של 5 ימים, לא רק בחינוך, גם במערכת התעשייתית והמסחרית, ואנחנו לא יכולים להישאר מאחור.

4400: בואו ננצל את ההזדמנות של השנה הזאת, נלמד ממנה לעשות מינימום של טעויות, לצאת עם הנחיות הרבה יותר משמעותיות ומפורטות בשטח כדי לדעת לא להגיע למצבים של בית אריה, שכן עושה או לא עושה, אלא תהיה חובה שצריך לעשות.

אילן שלגי: כפי שהבנתם, היום אנחנו לא נכנסים לדון בכללים עצמם, קודם כל מן הבחינה העקרונית, ואני מקווה מאוד שכאשר הכללים יחזרו אלינו לאחר קיום חובת ההיוועצות הוועדה הזו תוכל לאשר אותם בישיבה עניינית אחת לא ארוכה.

אילן שלגי: אני מבקש לסכם.

אילן שלגי: הוועדה רואה בחיוב מעבר מבוקר של מערכת החינוך ל-5 ימי לימוד בשבוע.

אילן שלגי: הוועדה מדגישה כי היא רואה את חשיבות המהלך של מעבר ל-5 ימי לימוד כצעד שיביא למעבר של כל המשק הישראלי ל-5 ימי עבודה.

אילן שלגי: ועדת החינוך מביעה פליאה על כי לא קיימים הגופים ועד החינוך ומועצת חמ"ד, שהחוק מגדיר את קיומם, נחיצותם ואופן בחירתם.

אילן שלגי: במיוחד מודאגת הוועדה כי ועד החינוך אינו קיים מזה 10 שנים.

אילן שלגי: הוועדה חוזרת ומפנה להחלטתה מיום 3/9/03.

אילן שלגי: בהחלטתה הנ"ל ביקשה הוועדה ממשרד החינוך לחזור אליה עם כללים אותם היא מתבקשת לאשר, וזאת לאחר סיום הליך ההיוועצות, כמתחייב מהחוק.

אילן שלגי: נוסח הכללים הועבר לוועדה בימים אלה, אולם טרם התקיימה לגביהם חובת ההיוועצות עם ועד החינוך ומועצת חמ"ד, לכן לא תוכל הוועדה, לצערה, לאשרם.

אילן שלגי: הוועדה מודעת לעמדות השונות בנושא העברת המערכת ל-5 ימי לימוד ועל הקשיים בהם כרוך המעבר והיא סבורה כי משרד החינוך עושה נכון בכך שהוא מבצע ניסוי מבוקר, המלווה על ידי ועדת היגוי, הגם שהיא מצרה על כך שהדבר מתבצע בטרם אישור הכללים.

אילן שלגי: לסיום, הוועדה חוזרת ומבקשת ממשרד החינוך לחזור ולהעביר אליה כללים למעבר ל-5 ימי לימוד לאחר שתתקיים חובת ההיוועצות, וזאת עד לא יאוחר מסוף שנת 2003.

4400: ברשותך, לצד הפליאה שאין ועד חינוך, רק נציין שהוועדה מודעת לכך שהנושא כרגע בוועדת רביבי בהליך אחרון.

4400: שלא ייצא כאילו אתה מתפלא ואנחנו לא עשינו כלום.

אילן שלגי: מקובל עליי.

אילן שלגי: לכן, כשאני מדבר פה על סוף 2003, בתקווה שעד אז יסתיימו ההליכים הנדרשים בוועדת רביבי.

אילן שלגי: החברים מאשרים, תודה רבה.

דוד עמר: אני מבקש להוסיף בהחלטה של ועדת החינוך משפט אחד, שוועדת החינוך ממליצה - לא מחייבת - שהשלטון המקומי, ארגוני המורים, הסתדרות המורים, משרד החינוך, נציג ועד החינוך ונציג ההורים ישבו ביחד וימצאו את הדרך איך לקדם את העברת שבוע הלימודים ל-5 ימים.

אילן שלגי: אני אומר לך מדוע הדברים שלך, שהם הגיוניים, לא נראים לי כחלק מהחלטת סיכום.

אילן שלגי: ראשית, מה שאתה אומר מופיע פה בכללים - מדובר על חובת היוועצות של הרשות המקומית עם נציגות המורים ונציגות ההורים.

אילן שלגי: תשאירו לרשות המבצעת ולרשות המחוקקת לסיים את העניין, ולכן גם אתם מוזמנים הנה.

אילן שלגי: תודה רבה.