ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 78, 2003-09-24 10:30

אילן שלגי: בוקר טוב לכולם.

אילן שלגי: אנחנו בחדר די מלא.

אילן שלגי: הבנתי שיהיו פה 10 נציגי סטודנטים, ואני שמח לראות יותר, אבל אני שומע שבשערי הכנסת יש עוד כמה עשרות, ויש לי רושם שאנחנו לא נוכל לקבל את כולם.

אילן שלגי: ראשית אני מבקש להבהיר שאנחנו בישיבה משותפת של ועדת החינוך והתרבות של הכנסת ושל שדולת חברי הכנסת למען הסטודנטים.

אילן שלגי: יחד עם זאת, נושאה של הישיבה הוא פתיחת שנת הלימודים.

אילן שלגי: אנחנו מתכבדים גם בנוכחותם של יושב-ראש הות"ת ומנכ"ל הות"ת הגברת ברלינסקי ומזכ"ל הות"ת, וגם של פרופסור יעקב כץ, יושב-ראש המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך.

אילן שלגי: הישיבה היום היא בנושא אקדמיה, וכולנו אקדמאים, גם בסטודנטים אני רואה אקדמאים, ולכן אני מבקש שלא נהיה פופוליסטיים או מתלהמים וננסה לקיים דיון לגופו של עניין.

אילן שלגי: יש לנו ויכוח עם החלטה מסוימת של ממשלת ישראל, שאם היא התקבלה כדין או לא כדין גם על זה יש מחלוקת.

אילן שלגי: אין ספק שההחלטה של ממשלת ישראל להעלות את שכר הלימוד של הסטודנטים לא תעבור בכנסת; אני מכיר לפחות 15 חברי-כנסת ופה יש עוד כמה, שלא ייתנו את ידם להעלאת שכר לימוד.

אילן שלגי: אנחנו לא נציע לממשלה מאין לקחת את הכסף כי יכול להיות שבנושא הזה יש בין חברי-הכנסת ממפלגות שונות חילוקי דעות, אבל אין ספק שיש מקומות שמהם הממשלה יכולה לקחת את הכסף החסר לה, ולא לפגוע בהמלצות דו"ח וינוגרד ולא בסטודנטים שהם עתידנו.

אילן שלגי: במה תשקיע מדינת ישראל אם לא בהון האנושי?

אילן שלגי: איך אנחנו נמשיך להיות בקדמת המדע העולמי, בקדמת הידע?

אילן שלגי: לאן עלול להגיע חלילה מצבו של החוסן הלאומי של מדינת ישראל?

אילן שלגי: זו איננה אמירה שהיא פראזה, אנחנו מידי פעם משתמשים בה כאשר אנחנו מתייחסים לקיצוצים בתקציב החינוך, וזה נושא שעליו הוועדה הזו תדון בו בתחילת השבוע הבא.

אילן שלגי: אבל ההשכלה האקדמית ורכישת הידע והמקצוע הם הדברים שנבחרי הציבור צריכים לשים לנגד עיניהם, והאחריות בעניין הזה היא רבה מאוד ועל כולנו.

אילן שלגי: אני מבקש מחברתי, חברת-הכנסת גילה גמליאל.

גילה גמליאל: התכנסנו בגלל הרצון לשלול מהסטודנטים את הזכויות שמגיעות להם חרף הפשרה שהסטודנטים הגיעו בזמנו עם ממשלת ישראל.

גילה גמליאל: אני רואה בזה צעד – שמלבד הסתירה שלו למדיניות של השקעה בתשתיות – אנחנו כחברי-כנסת חייבים להוקיע אותו, ולא לדבר בלשון של "לא להעלות את שכר הלימוד", אלא לדרוש חד-משמעית את המשך ההפחתה בשכר הלימוד.

גילה גמליאל: במתווה וינוגרד יש הבעיות האלה ממילא, והאחוזים שהובטחו לסטודנטים במשך אותה תקופה גם ככה לא מומשו.

גילה גמליאל: עד היום ירד רק 20% משכר הלימוד, ולא מעבר לכך.

גילה גמליאל: ההחלטה אז הייתה ברורה, הדרישה הייתה חד-משמעית שבמדינת ישראל האקדמיה תהיה פתוחה לכולם, וזאת הייתה המגמה.

גילה גמליאל: אני לא אלאה את כל הנמצאים כאן היום ולא אנסה לשכנע את המשוכנעים בעלויות של שכר לימוד, שלא מסתכמות רק בשכר לימוד, אלא בכל הוצאות המחיה של הסטודנטים, הגבייה השחורה והעדר האפשרות של הסטודנטים ללמוד היום.

גילה גמליאל: הסטודנטים היום רוכשים תואר: לומדים ומקביל לא נמצאים בהרצאות כי צריכים לעבוד כדי לממן את הלימודים.

גילה גמליאל: זו קריאה ראשונה מהוועדה וגם מהשדולה למען הסטודנטים שמטרתה ברורה: כמו שהיה בתכנית הכלכלית שאז בנימין נתניהו אמר שהוא יבטל את ההפחתה בשכר לימוד, הוא הציג את זה כהעלאה, שינוי קיבלה את זה ואמרה שאיננה מוכנה שתהיה העלאה בשכר לימוד ויצאה בקולי-קולות שכביכול היה איזשהו הישג, וראית שעם ההתעקשות הנוספת שלנו ביחד הצלחנו לדאוג להמשך ההפחתה של 3% נוספים.

גילה גמליאל: אני רואה את זה גם עכשיו.

גילה גמליאל: אני רוצה לקרוא לא להרים ידיים, ההיפך הוא הנכון: לדרוש את מה שכן מגיע, לדרוש את המשך ההפחתה ולא להתפשר על הקפאה, כי זה אומר לקבור את וינוגרד, לקבור את המשך ההורדה, ומשם כדי להעלות את שכר הלימוד הדרך קצרה.

גילה גמליאל: אני רואה כאן היום את כל הסטודנטים שהגיעו לכאן בהתראה כל-כך קצרה, רק זה מעיד על יריית הפתיחה מבחינתם של המאבק.

אילן שלגי: אני מבקש, לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לחבר-הכנסת שריד להציע קודם שנאחל לשופט בדימוס וינוגרד חיים ארוכים וטובים ושנה טובה, ולא נאפשר לקבור את דו"ח וינוגרד.

אילן שלגי: בואו לא ניכנס להיבטים של מפלגה כזו או אחרת, אנחנו בסך-הכל בבעיה של החלטת ממשלה.

אילן שלגי: אני לא רוצה להגיד מי הוביל את ההחלטה הזו בממשלה ומאיזו מפלגה הוא, אלא לבדוק איך נצליח לאפשר פתיחה מכובדת וראויה של שנת הלימודים.

אילן שלגי: אני רוצה רק שנדע שעל סדר היום עומד לא רק מאבקם של הסטודנטים כי גם האוניברסיטאות נמצאות במצב קשה ביותר גם מההיבט התקציבי וגם מההיבט של איום על עצמאותן.

אילן שלגי: זה נכון לגבי האוניברסיטאות והמכללות האקדמיות.

אילן שלגי: חשוב שוועדת החינוך והתרבות של הכנסת תתייחס – וזה ייעשה בישיבה לאחר הפגרה – לנושא של החשש למעמדה ולשלומה של האקדמיה ושל החינוך האקדמי בישראל.

יוסי שריד: תודה אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: נער הייתי וגם זקנתי, ואני לעומת היושב-ראש לא כל-כך בטוח שמחויבות – סליחה על החשדנות – של חברי-כנסת לפני הצבעה על תקציב עומדת בתוקף גם בהצבעה עצמה.

יוסי שריד: לו היינו עושים סטטיסטיקה היינו מגיעים בעל-כורחנו למסקנה ש- 90% מהמחויבויות של חברי-הכנסת לא להצביע בעד תקציב מסוים בטלות ומבוטלות, לא שרירות ולא קיימות, ולכן לא צריך להתייחס לזה ברצינות מופלגת.

יוסי שריד: ברצינות – אולי, אבל לא ברצינות מופלגת.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מה היה הרציונל של ועדת וינוגרד?

יוסי שריד: אני מזכיר את זה בפעם האלף אולי.

יוסי שריד: כל מי שבודק את שכר הלימוד בכל העולם כולו – וקבוצת ההתייחסות שלנו היא אירופה, אנחנו לא משווים את עצמנו לרפובליקה המרכז-אפריקנית, וגם לא למדינות סקנדינביה – הסטודנט הישראלי משלם שכר לימוד גבוה יותר מכל סטודנט אחר, ואני בעניין הזה דוקטור.

יוסי שריד: יש עדיין מדינות באירופה שהלימוד בהן במוסדות להשכלה גבוהה הוא חינם.

יוסי שריד: אמנם אנחנו יהודים, ואנחנו עם הספר, ואנחנו המוח היהודי, ובשבילנו תורה ודעת הן גולת הכותרת, אבל יש מדינות יותר מתקדמות ממדינת ישראל.

יוסי שריד: לפי מיטב זכרוני, המדינה שבה משלמים את שכר הלימוד הגבוה ביותר באירופה היא אנגליה; באנגליה הרבה שנים היה לימוד גבוה חופשי, הם הגיעו לכלל מסקנה שהם לא יכולים לשאת בעול הזה יותר, אז הם הנהיגו שכר לימוד שהוא כ- 50% משכר הלימוד בישראל.

יוסי שריד: אני שואל שאלה שיש בה ודאי היגיון, אבל בוודאי יש בה היגיון מוסרי, אדוני היושב-ראש; למה דווקא הסטודנט הישראלי צריך לשלם את שכר הלימוד הגבוה ביותר?

יוסי שריד: הרי מן הסטודנט הישראלי המדינה תובעת לאין שיעור יותר תביעות מאשר כל מדינה אחרת.

יוסי שריד: הרי היה צריך להיות בדיוק הפוך, שבמדינות אחרות שכר הלימוד יותר גבוה, וכאן – מתוך התחשבות בסטודנט ומה שהוא מייצג ומה שהוא עושה – שכר הלימוד היה צריך להיות יותר נמוך.

יוסי שריד: אבל כרגיל, העולם הוא הפוך וגם בעניין זה הוא התהפך, ולכן כאן משלמים כאמור את שכר הלימוד הגבוה ביותר.

יוסי שריד: זה לא בלתי-נפרד מסוגיית המילואים, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: אבל הרבה אנשים בבית הזה העלו על נס את הדאגה לאנשי המילואים.

יוסי שריד: אלו לא שתי מחלקות נפרדות, זו בדיוק אותה מחלקה.

אילן שלגי: הסטודנטים הם מיטב אנשי המילואים.

יוסי שריד: יפה, אני רואה שאתה יודע.

אילן שלגי: הייתי סטודנט וגם איש מילואים.

יוסי שריד: לפעמים אנחנו שוכחים חלקים מעברנו, זו הבעיה.

גילה גמליאל: נכון.

אילן שלגי: עם מכתב התחייבות של שר האוצר.

יוסי שריד: יש מכתב התחייבות של שר האוצר, אחרת בשעתו אי-אפשר היה להגיע להסכמות, ואני דאגתי שיהיה גם מכתב של שר האוצר כדי שתהיה התחייבות מפורשת.

יוסי שריד: אבל חששות הן תמיד חששות, ועל-פי התרבות הפוליטית שלנו גם לא כל המחויבויות נשמרות בהקפדה, אבל זה ממש לא שייך לענייננו, זה לא מצדיק את השערורייה הזו, שהסטודנט הישראלי משלם הכי הרבה.

יוסי שריד: אני חושב שהאוניברסיטאות היו צריכות להיות שותף במאבק הזה, ולא להתייצב יחד עם כל מי שמפריט את המדינה וגם את ההשכלה הגבוהה.

קריאה: 41% בתקציב 2004.

יוסי שריד: אני מבקש סליחה, אני לא בדיוק זוכר בעל-פה, לא טעיתי בהרבה.

יוסי שריד: היינו צריכים להיות ב- 41%, אבל כבר לא נהיה.

יוסי שריד: אז השיטה הזו מאוד מקוממת.

יוסי שריד: לו לפחות אלה שכביכול ממזערים את הנזקים שמלכתחילה לא הייתה כוונה לגרום אותם, לא היו מופיעים כמושיעי העולם, מילא.

יוסי שריד: אבל לוקחים מזה מן אפוטרופסות ומופיעים כמושיעי העולם, ובסך הכל העניין הוא שותפות מכוונת, כמעט יזומה מראש של מניפולציה כללית של אלה שעושים את הקיצוץ המפליג, אלה שיכניסו אחר-כך את התיקון, ובא לציון גואל, וכולנו ניאנח אנחת רווחה, אשרינו וטוב לנו שלפחות לא העלו את שכר הלימוד.

יוסי שריד: זו שיטה מאוד צינית שבוודאי לא ראויה להערכה.

משה גפני: קרה משהו כשלא הייתי?

אילן שלגי: לא הזכרנו את תלמידי הישיבות.

יוסי שריד: בינתיים עוד לא הזכרנו את בחורי הישיבות, זה כנראה עוד יגיע.

ענבל גבריאלי: דווקא צוין שאנחנו לא ממליצים מאיפה להביא את הכסף.

יוסי שריד: משום שאתה חבר-כנסת ותיק, אז יכול להיות – אני לא בטוח, אני לא מדיח אותך לדבר עברה, חלילה וחס.

יוסי שריד: אבל אמרתי שבין ההתחייבויות של חברי-הכנסת לעניין הצבעה על תקציב לבין פרעונן, זה המרחק הכי גדול בעולם, אולי יותר גדול ממרחק מזרח ממערב.

יוסי שריד: אולי כחבר-כנסת ותיק תרצה להתייחס לזה.

יוסי שריד: מכל מקום, אני לא אוכל להצביע בעד שום הצעה להקפיא את המצב.

יוסי שריד: לא זה היה היגיון של ועדת וינוגרד, לא זה היה הטעם הערכי-המוסרי-החברתי שבגללו ועדת וינוגרד קמה, שבגללו ועדת וינוגרד החליטה מה שהחליטה.

יוסי שריד: לכן אני לא יכול פתאום בהזדמנות חגיגית זו, משום שיש חברותא בין שר האוצר לבין מפלגה בקואליציה איך מסדרים את העניין הזה, אני לא חושב שאני צריך לסטות מעקרונותיי.

יוסי שריד: גם אז היה קשה להפחית את שכר הלימוד.

יוסי שריד: הזכרתי את ההתנגדות של המוסדות להשכלה גבוהה, את כל הסיפורים על מגרשי החנייה עם המכוניות של הסטודנטים, ואז הסתכלתי פעם נוספת על המכונית של הבן שלי משנת 1981 ואמרתי: "זו באמת ראיה שהסטודנטים אינם ראויים להפחתה בשכר הלימוד".

משה גפני: אני זוכר שאז דיברת על המכונית של הבן שלך.

יוסי שריד: כן, היא לא התחלפה בינתיים, אגב.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, חברי-הכנסת.

ענבל גבריאלי: לא ראוי ולא כדאי לנו להתעסק לא במניפולציות, שנכון שאינן ראויות להערכה ומיותרות מבחינתי, כי אם אין כוונה לגזור את כל הגזרות האלה, אז למה לגרום לנו להתכנס כאן ולהטריח את הסטודנטים.

ענבל גבריאלי: אני גם לא חושבת שראוי להתרכז במחויבות של חברי-הכנסת להצביע ואחר-כך להפר ולמדוד את המרחק שבין המחויבות לבין הנעשה בפועל.

ענבל גבריאלי: אין לאף אחד מאיתנו הזכות להתפשר בשם הסטודנטים.

ענבל גבריאלי: את זה אני אומרת לצורך ההסתפקות של מי מאיתנו בהקפאה, לא העלאה, אלא הקפאה.

ענבל גבריאלי: אני מניחה ששני חברי-הכנסת הוותיקים בינינו יודעים שטיבם של דברים שהוקפאו לא להפשיר הרבה זמן.

ענבל גבריאלי: אנחנו, חברי-הכנסת והוועדה צריכים לקחת על עצמנו את המשימה הזו, להביא שתימשך ההפחתה בשכר הלימוד כדי שלא ייווצר מצב שתיפתח שנת הלימודים ונראה את כל הסטודנטים שוב מפגינים ומשביתים את הלימודים ופוגעים בלימודיהם.

ענבל גבריאלי: זו האחריות שלנו.

ענבל גבריאלי: לעניין ההתנגדות של האוניברסיטאות, הייתה מחויבות או מסקנה בדו"ח עצמו שההפחתה לא תבוא על חשבון האוניברסיטאות.

ענבל גבריאלי: בכל אופן, אם עדיין קיים חשש בקרב האוניברסיטאות, נדמה לי שאמורים אנשי האוניברסיטאות לחשוש שאם יוקפא או לא יופחת שכר הלימוד, סביר להניח שמספר הסטודנטים יקטן באוניברסיטאות, ואז בכל מקרה לא תושג שום מטרה טובה.

אילן שלגי: אני מציע שנשמע את ראשי הסטודנטים, ואחר-כך יחזרו ויתבטאו חברי-כנסת, כאלה שדיברו וכאלה שעוד לא דיברו.

שגיב אסולין: כפי שאתם רואים, הסטודנטים מאוחדים: נציגי המכללות להוראה, נציגי האוניברסיטאות, נציגי המכללות הפרטיות, נציגי המכללות המתוקצבות.

אילן שלגי: אני אודה לך אם אחר-כך תעבירו לנו רשימה מי היה פה.

שגיב אסולין: נעביר לכם רשימה אחד לאחד מי היה פה.

שגיב אסולין: נמצאים פה יושבי-הראש ופעילים שלהם, ויש עוד הרבה בחוץ, בסביבות 30-40 סטודנטים נוספים בחוץ.

שגיב אסולין: הסטודנטים מאילת עד תל-חי מאוחדים במאבק הזה, וכל ניסיון לתייג אותנו מפלגתית הוא פסול.

שגיב אסולין: לצדי יושבים נציגים ממפלגות שונות שלא מייצגים מפלגות, אלא הצביעו.

שגיב אסולין: אני רוצה להתחיל ממה שכולנו מסכימים עליו.

שגיב אסולין: אנחנו מדינה בלי נפט, בלי מים, בלי הרבה משאבים.

שגיב אסולין: ברור לכולם שהמשאב היחיד שיש לנו הוא המשאב האנושי.

שגיב אסולין: ברור לכולם שצריך להשקיע בחינוך ובהשכלה הגבוהה כדי לצאת מהמצב הנאחס שאנחנו נמצאים בו.

שגיב אסולין: דו"ח ועדת וינוגרד נקבע לפני כמה שנים.

שגיב אסולין: זו הייתה הוועדה השמינית שעסקה בנושא שכר הלימוד.

שגיב אסולין: אמרתי לא כל-כך בציניות כמה פעמים, שאם היו משלמים את הכסף ששילמו לכל הוועדות ומזה מתחילים לגזור בשכר הלימוד לא היינו מקיימים את הדיונים האלה כאן.

שגיב אסולין: יש תרבות שמקצצים, ממליצים בוועדה, מקבלים את ההמלצות שלה בחום ואחרי זה לא מתייחסים אליהן.

שגיב אסולין: היום, כמה שנים אחרי דו"ח ועדת וינוגרד שישבו עליו מיטב המוחות והגיעו למסקנות, כל מיני גורמים מתוחכמים מעלים את אותם דברים שהוועדה בדקה לעומקם מכל הכיוונים, והיום אלה הפתרונות.

שגיב אסולין: כל אחד חושב שהוא ממציא את הגלגל מחדש.

שגיב אסולין: אני מתכוון קודם כל לשכר הלימוד הדיפרנציאלי.

שגיב אסולין: שכר לימוד דיפרנציאלי נשמע טוב: ניקח מהעשירים וניתן לעניים, רובין-הוד.

שגיב אסולין: "לסטודנטים עם הג'יפים בחנייה יש הרבה כסף" זה פופוליסטי ולא נכון.

שגיב אסולין: שכר לימוד דיפרנציאלי מנציח מסכנות ויגרום למצב שאותה קבוצה של סטודנטים שתשלם שכר לימוד מופחת תהפוך לנטל על החברה, מעבר להרגשה האישית שלהם.

שגיב אסולין: כמו בעניין המלגות, שסטודנטים צריכים להוכיח כמה הם מסכנים כדי לקבל מלגה.

שגיב אסולין: צריך להוקיע את שכר הלימוד הדיפרנציאלי מכל מקום.

שגיב אסולין: אתמול התנהל דיון במל"ג ועמדת המל"ג איננה בעד העלאת שכר הלימוד, כפי שפורסם, ואני מאמין שיגידו את זה כאן.

שגיב אסולין: האוצר זורק עז פוליטית – מעלים את שכר הלימוד מתוך כוונה מראש ששכר הלימוד לא יעלה באמת.

שגיב אסולין: אנחנו נלחמים למען הסטודנטים שלא יעלה, ואז מגיעים להקפאה.

שגיב אסולין: זה גזר דין לדו"ח וינוגרד! המשמעות של זה הרת אסון כלפי הסטודנטים.

שגיב אסולין: היום סטודנטים בקושי יכולים להחזיק את הראש מעל פני המים, וזה לא ססמאות וקלישאות שאנחנו מפריחים באויר.

שגיב אסולין: יש מיעוט של סטודנטים שיכולים לשלם יותר ממה שמשלמים היום, ויש בסביבות 10% מהסטודנטים שגם את מה שיש היום הם לא יכולים לשלם, אבל הם מסתדרים עם מלגות וכיוצא בזה.

שגיב אסולין: אנחנו מתעסקים עם עיקר המסה, עם 80% מהסטודנטים שהם מעמד הביניים ועליהם הנטל, ואנחנו לא צריכים לחלק את הדיפרנציאציה הזו, סטודנט שלהורים שלו יש כסף או סטודנט שלהורים שלו אין כסף.

יוסי שריד: סליחה שאני קוטע אותך, המצב היום של הסטודנט הוא הרבה יותר קשה ממצבו כאשר ועדת וינוגרד החליטה מה שהחליטה.

גילה גמליאל: נכון מאוד.

קריאות: נכון.

יוסי שריד: את זה צריך לקחת בחשבון.

יוסי שריד: היום היא הייתה מחליטה החלטות אולי אפילו יותר מרחיקות לכת.

גילה גמליאל: להוריד ב- 80%.

שגיב אסולין: לסיכום, זה לא סיסמאות.

שגיב אסולין: אנחנו הולכים למאבק.

שגיב אסולין: מיד אחרי הישיבה הזו אנחנו נפגשים גם עם יושב-ראש המפד"ל, שר השיכון אפי איתם.

שגיב אסולין: אנחנו מציעים לכל סיעות הבית לא לעסוק בפוליטיקה על חשבון גבם של הסטודנטים, אלא להתאחד סביב הנושא הזה כי אנחנו לא סקטור.

שגיב אסולין: אני מבקש לשבור פה מיתוס: אנחנו לא סקטור! אומרים שהסטודנטים פגעו בחד-הוריות, בנכים, בביטחון, למה שאתם לא תתרמו?

שגיב אסולין: אני מבקש להבהיר שסטודנט יכול להיות נכה, יכול להיות מובטל, יכול להיות בן לאם חד-הורית ויש סטודנטיות שהן אמהות חד-הוריות, וסטודנטים משירותי הביטחון; פגעו בנו בכל הנושאים האלה, כך שזה קיצוץ על קיצוץ, ואנחנו לא ניתן שזה יהיה.

שגיב אסולין: העמדה של ההתאחדות היא שאם שכר הלימוד לא יירד שנת הלימודים לא תיפתח בזמנה, וננקוט בכל האמצעים שמה שהיה ב- 98' ייראה כמשחק ילדים לעומת מה שיהיה הפעם.

משה גפני: יש פה נציגי ממשלה בכלל?

אילן שלגי: נמצא פה פרופסור יעקב כץ, יושב-ראש המזכירות הפדגוגית.

משה גפני: לא, אבל מישהו שצריך להביא כסף נמצא פה?

יולי תמיר: מישהו מהאוצר?

אילן שלגי: האוצר הודיע שהוא עסוק מאוד בענייני התקציב, ולכן הוא לא שולח היום נציג.

יולי תמיר: אז למה אנחנו מדברים אם האוצר לא כאן?

אילן שלגי: אנחנו נעביר להם מסר.

משה גפני: אני לא מקבל את הגישה הזאת של הממשלה, עם כל הכבוד.

אילן שלגי: זה באמת לא בסדר, נכון.

משה גפני: זו ועדה פרלמנטרית שמפקחת על עבודת הממשלה.

גילה גמליאל: נצא מפה בקריאה שאנחנו מוחים על כך שלא שלחו נציגות מהאוצר.

יוסי שריד: אבל זו לא אשמת הממשלה, זו אשמת הוועדה.

יוסי שריד: אלף פעמים אמרתי ליושב-ראש הוועדה שאם הוא לא יעמוד על כבוד הוועדה, היא תהיה למרמס.

יוסי שריד: אם יושב-ראש הוועדה לא יכול למקם את הוועדה במקום כזה, זו תהיה בעיה.

יולי תמיר: הקריאה צריכה להיות שהאוצר וחברי הוועדה ייפגשו יחד עם הסטודנטים.

אילן שלגי: בסדר.

אסף שגב: עד עכשיו כל האנשים שדיברו אמרו חד-משמעית שהם מבינים שהקפאת שכר הלימוד הוא כישלון מוחלט ולא הישג כפי שמנסים גורמים כאלה ואחרים להציג את זה, כי ברגע ששכר הלימוד יוקפא הוא יותר לא יירד לעולם.

אסף שגב: את זה אנחנו כולנו יודעים.

אסף שגב: חשוב לי להבהיר שבשנתיים האחרונות שכר הלימוד היה אמור לרדת ב- 32%, כאשר אמורים היו לרדת 9% בשנה הקודמת ו- 9% בשנה הנוכחית, ואנחנו לא יצאנו בהפגנות ובהצהרות כי בתוך עמנו אנחנו חיים, ואם ייקח עוד שנה לפרוס את זה לא נשבית על כל דבר, ואנחנו מבינים את הדברים האלה.

אסף שגב: חשוב שמפה תצא הצהרה ברורה לממשלת ישראל שאנחנו קוראים לה להוריד – הדגש לא על הקפאה – את שכר הלימוד.

אסף שגב: מכל הנימוקים שאמרו פה, וכל האנשים שהיו פה עד עכשיו נימקו, וכולנו תמימי דעים בעניין הזה.

אסף שגב: כדי שלוועדה הזאת יהיו שיניים לפחות ברמה ההצהרתית לגרום לדברים לזוז או לכוון אותם נכון, אני רוצה לקרוא לוועדה הזו להצהיר החד-משמעית.

אסף שגב: האוצר כל הזמן מתהדר בזה שהוא מנסה לגרום למנועי צמיחה; אני שואל את עצמי על איזה מנוע צמיחה הוא מדבר כאשר את מנוע הצמיחה של ההשכלה הגבוהה שממנה יוצאים הכלכלנים, השופטים, הרופאים וכו', הוא משתק לחלוטין.

אסף שגב: רציתי להתייחס למה ששגיב אמר על גורמים שמנסים להציג את ההתאחדות כמפלגתית, יש פה אנשים מכל הזרמים, ואנחנו הולכים ביחד בלי שום הבדל, נצא למאבק חסר פשרות נגד הממשלה ולא יתקיימו לימודים.

אסף שגב: אני יכול להגיד את זה על האוניברסיטה העברית בירושלים ובכל שאר המקומות בארץ.

אסף שגב: אם שכר הלימוד לא יירד, זה מה שנעשה, ואני קורא לוועדה לצאת בהחלטה ברורה כדי שייצא משהו מהיום הזה.

אילן שלגי: חבר-הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אסף אמר נכון, הוא רוצה לדעת מה השיניים של הוועדה, הוא לא יודע מהן.

משה גפני: אני הייתי יושב-ראש ועדה בכנסת בקדנציה הקודמת.

משה גפני: השיניים של הוועדה תלויים ביושב-ראש.

יוסי שריד: צודק במאה אחוז.

משה גפני: אם ממשלה יכולה לזלזל בוועדה פרלמנטרית שתפקידה לפקח על עבודת הממשלה במיוחד בנושא ציבורי ממדרגה ראשונה כמו זה, תפקידו של יושב-ראש הוועדה גם אם הוא מהקואליציה לא לעשות הנחה למשרד האוצר ולמשרד החינוך.

משה גפני: מזמנים ישיבה, נמצאים פה הרבה חברי-כנסת בישיבת פגרה, מותר לאנשים הנכבדים שנמצאים במשרד האוצר ובמשרד החינוך להיות כאן.

אילן שלגי: משרד החינוך נמצא פה.

אילן שלגי: פרופסור יעקב כץ הוא יושב-ראש המזכירות הפדגוגית, אדם מאוד בכיר במשרד.

יוסי שריד: אבל הוא לא שייך לעניין.

יוסי שריד: אנחנו מאוד מכבדים אותו, אבל זה לא שייך למזכירות הפדגוגית.

יוסי שריד: אנחנו עוסקים היום בפדגוגיה?

אילן שלגי: למען ההגינות, משרד החינוך שלח נציג בכיר מאוד.

אילן שלגי: משרד האוצר לא בסדר.

גילה גמליאל: נושא שכר הלימוד לא תלוי במשרד החינוך.

אילן שלגי: אני יודע.

אילן שלגי: כשצריך אנחנו כועסים על משרד החינוך, כולל מכתב שלי לשרה שאני מקווה שקיבלת העתק ממנו.

אילן שלגי: חבר-הכנסת שריד לא קיבל, כנראה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני הרי לא נגדך בעניין הזה, אני אתך.

משה גפני: פרופסור כץ הוא איש בכיר מאוד במשרד החינוך; היכולת שלו להשפיע על שכר הלימוד באוניברסיטאות היא פחות מההשפעה שלי.

משה גפני: זה לא התפקיד שלו, הוא בתפקיד הרבה יותר בכיר ורציני מאשר כסף.

משה גפני: הממשלה מתחמקת מהעניין הזה.

אילן שלגי: משרד האוצר הודיע אתמול אחר-הצהריים שהם לא ישלחו נציג, ויש לי רושם שהם צפו שיהיו פה כמה חברי-כנסת ממפלגתו של שר האוצר שלא יביעו אהדה כלפיו.

אילן שלגי: אבל אני עם משרד האוצר בהחלט אבוא חשבון.

משה גפני: היות שאתה צודק, המשמעות של העניין היא פגיעה אמיתית בדמוקרטיה.

אילן שלגי: אני מסכים אתך.

משה גפני: אני רוצה להגיד את זה כדי שהסטודנטים יידעו, שילמדו מה הולך פה.

משה גפני: כל תשתיתה של הדמוקרטיה היא שהרשות המבצעת שאצלה הכוח חייבת לעמוד בפיקוח פרלמנטרי ולא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

משה גפני: מכיוון שלא נוח לה מגילה גמליאל ומענבל גבריאלי שהן חברות הליכוד, הם לא באים, והם עושים מה שהם רוצים.

משה גפני: המשמעות היא שאנחנו הופכים להיות משטר דיקטטורי.

משה גפני: יושבים כמה אנשים ומחליטים, ושלום על ישראל, נגמר העניין, ואתה תעשה פה קומזיץ!

משה גפני: אם אתה לא תאמר שמכאן ואילך הוועדה תעשה כרצונה בכל הבקשות של הממשלה ושל משרד האוצר---.

משה גפני: יכול להיות שלמשרד האוצר יש טענות כבדות משקל והם יסבירו למה מוכרחים להקפיא את שכר הלימוד כנגד כל ההתחייבויות ולדו"ח ועדת וינוגרד.

משה גפני: כשיהדות התורה הייתה בקואליציה בקדנציה הקודמת לא אפשרנו בשום פנים לפגוע בדו"ח ועדת וינוגרד כמו שהאוצר רצה לפגוע בו.

משה גפני: אבל כששינוי בקואליציה תראו איזו פגיעה קרתה.

משה גפני: אני רוצה שהדבר הזה יהיה ברור עובדתית.

משה גפני: את כל הפגיעות האלה הם רצו לעשות אתנו בוועדת הכספים, ונעמדנו על רגלינו האחוריות.

גילה גמליאל: נכון.

גילה גמליאל: וייאמר לזכותך, שיהדות התורה עזרה בזמנו להורדה בשכר הלימוד.

גילה גמליאל: זה האבסורד.

משה גפני: זה לא אבסורד.

גילה גמליאל: זה אבסורד היום.

אילן ליבוביץ: על כל שקל שהוא הוריד לסטודנטים הוא הוסיף שני שקלים לתלמידי ישיבות.

משה גפני: חיכינו שעה שתגיד את זה!

אילן שלגי: חבר-הכנסת גפני, אתה לא היית כאן כשחבר-הכנסת שריד קרא לכולנו לתמוך בסטודנטים משום ש- 78% מהם משרתים במילואים.

אילן שלגי: אני מבקש ממך להצטרף לקריאה הזו, שמדינת ישראל תתמוך במשרתי המילואים כדי שלא ישלמו שכר לימוד.

יוסי שריד: הנימוק הזה היה מופנה לאוזניהם של אנשי שינוי.

גילה גמליאל: אני רוצה שנשמע גם את הסטודנטים ולא רק את עצמנו, אחרת היינו מתכנסים כאן לבד.

גילה גמליאל: חבר-הכנסת גפני, תסיים ברשותך.

משה גפני: אני מוכן להצטרף למאבק, ואמרת שנקרא לשרת במילואים, אני אקרא.

משה גפני: זה ברור, ואין בכלל ספק בעניין.

משה גפני: אל תסיטו את המאבק שכולנו שותפים לו.

משה גפני: בואו לא ניכנס לסמטאות אפלות מכיוון שאת הסמטאות האפלות אני מכיר יותר טוב ממך.

אילן שלגי: אני מסכים.

משה גפני: אנחנו נמצאים בבניין שלדיון הפילוסופי והאקדמי אין שום ערך.

משה גפני: יש רק דבר אחד שמדבר בבניין הזה – ציני ומרושע ככל שיישמע, זו המציאות – כאן מדברות אצבעות.

משה גפני: שום הסברים ושום דיבורים לא יעזרו פה.

משה גפני: אתם צריכים להפסיק עם הסטיגמות הקודמות.

משה גפני: אתם תבחנו את חברי-הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה.

שגיב אסולין: רק מהקואליציה.

שגיב אסולין: מהאופוזיציה ברור לנו מאליו שהם בעדנו.

משה גפני: אתם תבחנו את כל הדיבורים היפים כאשר תגיע התכנית הכלכלית.

משה גפני: ואם חס וחלילה נושא שכר הלימוד לא ישתנה השאלה היא מה יצביעו.

משה גפני: אם נחליט כולנו, חברי ועדת החינוך שלא נצביע בעד התכנית הכלכלית אם זה לא ישתנה, זה ישתנה.

גילה גמליאל: נכון, זו הייתה ההחלטה, והיא צריכה לצאת.

משה גפני: אם המשמעות היא שהם לא משנים את זה, סימן שבאוצר יודעים שיש להם רוב קואליציוני בכל סיטואציה.

משה גפני: לכל הדיבורים היפים אין שום ערך.

גילה גמליאל: נכון, זו גם אחת ההחלטות, אנחנו גם נציג אותה.

משה גפני: את גם הוכחת את עצמך, אבל נענשת על זה.

גילה גמליאל: לא נורא.

אלדר רטר: אני מבין הוותיקים בהתאחדות הסטודנטים, אולי אחרי גילה שהיא כבר לא בהתאחדות ושגיב בערך אתי, וזהו.

אלדר רטר: ישבתי פה בוועדות וגם חבר-הכנסת שריד ישב פה לפני שנתיים בוועדה כשדיברנו על נושא אחר.

אלדר רטר: בסופו של דבר מחליטים פה עם האצבעות, והמבחן האמיתי יהיה האם הקואליציה תרים את האצבעות ביום שיחליטו על משמעת סיעתית, ויגישו ספר של 500 עמודים שנקרא "תקציב מדינת ישראל", איזה סעיפים יוסרו מהספר הזה.

אלדר רטר: ספרי הענק הזה שמעבירים כהחלטה אחת, כגוש אחד מכירים וזה ידוע.

אלדר רטר: השיטה הזו של הגשת התקציב ו- take it or leave it, בלי חלקים.

אלדר רטר: דווקא לזה אני מתייחס, כי יש כבר קונצנזוס שהסטודנטים הם לא סקטור.

אלדר רטר: דרך אגב, האבטלה היא חמורה שבעתיים בקרב הסטודנטים כי גם לא מקבלים דמי אבטלה.

אלדר רטר: סטודנט שעבד שנתיים והתפטר מעבודתו כי הוא שנה שלישית ללימודים והוא צריך להגיש פרוייקט גמר, לא זכאי לדמי אבטלה במדינת ישראל.

אלדר רטר: אפילו אם הוא עבד בזמן היותו סטודנט, ביום שהוא מתפטר בזמן היותו סטודנט הוא כבר לא זכאי לדמי אבטלה.

אלדר רטר: זו תקנה מעוותת במדינת ישראל, אבל היא קיימת.

אלדר רטר: אותו דבר לגבי שכר המילואים שדיברנו עליו לפני חודש בערך, שכר המינימום של 110 שקלים מגוחכים ביום, ועוד כל מיני דברים ששייכים למגזר הסטודנטיאלי.

אלדר רטר: את העמדה של ההתאחדות שגיב כבר הציג.

אלדר רטר: אני מבקש מכם חברי-הכנסת בוועדה שתעשו את הלובי הזה בתוך מפלגות הבית שלכם כדי שביום שתהיה משמעת קואליציונית, או סיעה כזו או אחרת לא יתפארו בהישגים שלהם, ולא מפתיע אותי שחסרות פה סיעות מסוימות מהכנסת; שלא ייכנעו למשמעת סיעתית ולא למשמעת קואליציונית ויצביעו נגד מה שהם חושבים שהוא עוולה לסטודנטים.

אילן שלגי: יש פה סטודנט ערבי, בבקשה.

ג'ובראן מוחדנה: אני רוצה להציג בעיה של סקטור שלם.

ג'ובראן מוחדנה: אנחנו חיים במדינה הזו, ולא מצליחים לעשות בה כלום.

ג'ובראן מוחדנה: מגיעים עכשיו ללמוד באוניברסיטה מעט מאוד סטודנטים מהמגזר הערבי נוכח המצב הכלכלי הקשה במדינה, ובמיוחד במגזר הערבי, ויש רבים שעזבו את האוניברסיטה וחזרו הביתה.

ג'ובראן מוחדנה: אין להם מה ללמוד.

ג'ובראן מוחדנה: שר האוצר לא יכול להגיד לי כמו שאמר לאמהות החד-הוריות, "תלכו לעבוד".

ג'ובראן מוחדנה: אני עובד משרה מלאה פלוס שעות נוספות.

ג'ובראן מוחדנה: אני עובד כ- 10 שעות כל יום, ואת כל המשכורת שלי כמעט אני משלם לשכר לימוד.

ג'ובראן מוחדנה: אני כמעט לא מגיע להרצאות; אני יכול להגיד בלי הגזמה ש- 6 חודשים לא הייתי בהרצאה.

ג'ובראן מוחדנה: שבוע לפני המבחנים אני לוקח חופשה ולומד.

ג'ובראן מוחדנה: אין לי מה לעשות אחרת; אני לומד דו-חוגי ועובד כדי לממן את הלימודים.

ג'ובראן מוחדנה: זה לא רק המצב שלי, אלא של מגזר שלם; לא רק של הסטודנטים הערביים, אלא גם של הסטודנטים היהודים.

ג'ובראן מוחדנה: אני מצטער שאני לא רואה אף חבר-כנסת ערבי אף על פי ששמעתי שהיו צריכים להיות שלושה פה.

ג'ובראן מוחדנה: אף אחד מהם לא מעניין אותו החינוך של המגזר הערבי.

ג'ובראן מוחדנה: אנחנו מגזר שמאוד קשה לו ללמוד, קשה לו להגיע נוכח המצב בבתי-הספר שלנו, ואני חושב שחברי-הכנסת שיושבים פה יודעים מה מצב בתי-הספר התיכוניים וחטיבות הביניים שלנו.

ג'ובראן מוחדנה: כשאנחנו מגיעים ללמוד באוניברסיטאות מעלים לנו שכר לימוד.

ג'ובראן מוחדנה: בגלל המצב הזה הקפאת שכר הלימוד הקיים, אני לא אוכל ללמוד ואצטרך לעבוד 10 שעות כל יום, לא אגיע להרצאות.

ג'ובראן מוחדנה: עם ללא השכלה הוא כלום.

ג'ובראן מוחדנה: כל הקפיטליסטים בעולם, לא רק נתניהו, אמרו שעם משכיל מרוויח יותר, מכניס מסים למדינה.

ג'ובראן מוחדנה: אין מצב שעם לא משכיל יכניס כסף ומסים למדינה.

ג'ובראן מוחדנה: עם לא משכיל מייצר מובטלים חדשים, והמדינה במקרה כזה צריכה לשלם ולא לקבל מסים.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: חברת-הכנסת יולי תמיר.

יולי תמיר: מה שקורה בעניין הסטודנטים הוא שערורייה אמיתית.

יולי תמיר: כבר דיברנו על דו"ח ועדת וינוגרד והייתה החלטת ממשלה שדנו בה רבות, לעומת החלטות ממשלה שמתקבלות עכשיו בלי שהשרים יבינו עכשיו על מה הם מצביעים.

גילה גמליאל: אילן, לא שמעו אותך עדיין.

אילן ליבוביץ: קראו לי למקום אחר.

יולי תמיר: לא נעים להם.

שגיב אסולין: חשוב שתהיו פה בהצבעה, בעיקר החברים מהאופוזיציה.

משה גפני: תהיה הצעה מוסכמת על כולם.

יולי תמיר: ההחלטה על דו"ח ועדת וינוגרד התקבלה אחרי הרבה מאוד לימוד ומחשבה על עתיד ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

יולי תמיר: זו החלטה שרואה את כל השאלה של הגברת ההשכלה הגבוהה והפצתה כיעד של מדינה.

יולי תמיר: צדק החבר שדיבר לפניי שעם לא לומד ולא משכיל, אין לו יכולת צמיחה.

יולי תמיר: נתניהו יכול לדבר על צמיחה מכאן עד להודעה חדשה, אבל אם לא יהיה פה ציבור שיכול לשאת על גבו צמיחה כלכלית – והציבור המשכיל הוא הציבור הזה – לא תהיה פה צמיחה.

יולי תמיר: אם נתניהו היה ישר עם עצמו, עם העם ועם הסטודנטים, הוא היה אומר את האמת: בלי השכלה ובלי חינוך אי-אפשר לעשות צמיחה, אנחנו לא רוצים להיות עם של חוטבי עצים ושואבי מים, אנחנו לא רוצים שיביאו לכאן תעשיות לא מתוחכמות, אנחנו רוצים לחזור להיות בסיס לצמיחה מסוג מאוד מסוים.

יולי תמיר: הרבה פעמים אומרים ששכר הלימוד בארץ הוא נמוך.

יולי תמיר: זה שקר וכזב.

יולי תמיר: יחסית ל- state universities, ובארץ יש רק כאלה, שכר הלימוד בארץ מאוד גבוה.

יולי תמיר: נדמה לי, שמה שעומד כאן על סדר היום הוא לא רק השכר.

יולי תמיר: האוניברסיטאות בקריסה, הסטודנטים משלמים הרבה ומקבלים מעט.

יולי תמיר: הם לא מקבלים רבע מהשירות שמקבל סטודנט באוניברסיטה טובה בארצות-הברית, גם אם הוא משלם פחות.

יולי תמיר: אני מציעה להתאחדות הסטודנטים, תשוו קצת את התנאים: כמה מרצים יש על כל סטודנט; כמה שעות ספרייה; אילו שירותים ניתנים לסטודנטים, החל מצילומי חומר וכלה ביכולת לנהל מחקרים.

יולי תמיר: אתם תראו שההשכלה במדינת ישראל הופכת לגנון.

יולי תמיר: מורה עומד בכיתה לא מול 40 סטודנטים, אלא מול 250 ומלמד.

יולי תמיר: אפשר היה ללמוד בהתכתבות.

יולי תמיר: האוניברסיטה לא ממלאת את תפקידה לא משום שהסגל לא רוצה ללמד, לא משום שהאוניברסיטאות מועלות בתפקידן, אלא משום שהמדינה חושבת שאפשר להטיל יותר על האוניברסיטאות ולתת פחות לסטודנט.

יולי תמיר: זה לא עובד ברמה של האוניברסיטאות גם.

יולי תמיר: אני פונה להתאחדות הסטודנטים, לנהל את המאבק שלכם בכל הגזרות.

יולי תמיר: אל תסתפקו בשאלת השכר; אם שכר הלימוד יירד וזה ייפול על האוניברסיטאות אתם תשלמו יחסית פֶר יחידת רווח שלכם מהשכר הזה, תקבלו פחות.

יולי תמיר: משנה לשנה אתם מקבלים פחות.

יולי תמיר: אני ראיתי עכשיו את המספרים: לאוניברסיטת תל-אביב יש קרוב ל- 28 אלף סטודנטים, אין לה הכלים ללמד 15 אלף סטודנטים.

יולי תמיר: זאת האמת! אין השכלה גבוהה כמו שהיא צריכה להיות במדינת ישראל; אין tutorials, אין הדרכות, אין מעבדות, אין קריאה מודרכת, אין מחקר מודרך, אין כלום! אין שום דבר! זה רק משום שאי-אפשר לקבל השכלה בחינם.

יולי תמיר: השכלה זה דבר שמניב הרבה מאוד תוצאות למדינה, אבל גם עולה כסף.

יולי תמיר: מה שהאוצר מנסה לעשות זה את התרגיל הכי עתיק בספר הדברים; הוא מנסה לפגוע בעתיד כי הוא לא חושב שיראו את זה היום.

יולי תמיר: אז בכיתות יהיו 220 ולא יישבו על המדרגות, אלא גם על החלונות, יהיו ספרים לא משנה שעברה, אלא מלפני כמה שנים.

יולי תמיר: יש כאן מאבק כולל על עתיד ההשכלה הגבוהה, יש כאן מאבק כולל על עתיד מדינת ישראל.

יולי תמיר: כדאי לנהל אותו במכלול, לא רק בפרטים.

יולי תמיר: כשיוצאים להפגנות ולשביתות הכוח שלכם כסטודנטים הוא עצום; הוא עצום כי יש לכם כוח ללכת לרחוב.

יולי תמיר: זה נכון שמכריעים פה בהצבעה, ובזה נבחנים חברי-הכנסת, אתם נבחנים בכוח שלכם להשבית את המדינה.

יולי תמיר: אני אומרת לכם, תשביתו את המדינה היא במילא מושבתת, היא לא שווה שום דבר, היא לא הולכת לשום מקום.

אורי אריאל: סגרת את המדינה?

יולי תמיר: חבר-הכנסת אריאל, אני יודעת שאתה מרוצה מהמצב הקיים, אני לא.

גילה גמליאל: סליחה, זה לא הוויכוח עכשיו.

יולי תמיר: במצב הקיים מדינה שגולשת במהירות אחורה החל מגיל הגן וכלה באוניברסיטה, אולי אתה לא רואה את הגלישה הזאת בעין, אבל כאנשים שתפקידם הוא להסתכל קדימה יודעים שהיא קיימת.

יולי תמיר: אז עדיף לצעוק היום כדי שהגלישה הזאת תעצור, ולא בעוד 10 שנים להגיד "איפה היינו ומה עשינו".

משה גפני: יש איזו סיבה שאנחנו לא פונים אל ראשי האוניברסיטאות לקצץ משכרם ובהטבות שלהם?

שגיב אסולין: הגזמת, מ- 70 ל- 50 אלף שקל?

אילן שלגי: חבר-הכנסת סלומיאנסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: קודם-כל אני מצטרף לכל הסמפטיה שאתם מקבלים פה.

ניסן סלומינסקי: אתם תצאו מפה היום עם המון סימפטיה, אבל זהו.

ניסן סלומינסקי: אני אולי מסכים עם חלק מהדברים שיולי אמרה, אבל אם אתם תאמצו אותם, מרוב תפסידו את המאבק.

ניסן סלומינסקי: גפני אומר בצדק את מה שהרבה חושבים, אם אתם תערבבו את כל המאבק על כל החינוך הגבוה: למה 6 שעות של פרופסור נחשבות למשרה מלאה---

משה גפני: למה באמת?

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

יולי תמיר: אתה רוצה שאני אסביר לך?

ניסן סלומינסקי: לא, אל תסבירי.

גילה גמליאל: זה לא הזמן.

יולי תמיר: ---

גילה גמליאל: סליחה, חברת-הכנסת יולי תמיר, את קיבלת את זכות הדיבור.

יולי תמיר: למה לחבר-כנסת יש פגרות?

ניסן סלומינסקי: אני מציע לכם, אל תיכנסו לזה, כי אתם לאל תצאו, אתם תיכנסו למערבולת אדירה שכמעט אין סיכוי להצליח בה.

ניסן סלומינסקי: אתם יכולים אולי להצטרף יום אחד למאבק שיצטרכו לעשות על הנושא הזה, אבל זה לא המאבק שלכם כרגע.

ניסן סלומינסקי: יש לכם מאבק מוגד, תנסו להילחם עליו.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לכם דבר אחד, אל תסתפקו בסימפטיה שתקבלו פה; הצעה שניה – אם אפשר להימנע ממאבק ארוך ועיקש, גם כדאי כי ראינו מה קורה.

ניסן סלומינסקי: המדינה היא חזקה, והרבה פעמים יש אטימות, ואפילו החד-הוריות התחילו גבוה, ובסופו של דבר גמרו בקול ענות חלושה.

יולי תמיר: יש הבדל.

קריאה: ---

ניסן סלומינסקי: אני מנסה להציע הצעה, אתה לא חייב לקבל אותה.

ניסן סלומינסקי: תשמע את ההצעה ממי שהיה גם בצד שלך.

ניסן סלומינסקי: אתם יכולים להיכנס למאבק, וזה תמיד נראה וזה טוב, אבל אני לא יודע כמה אויר לנשימה יהיה לכם לעשות את זה, לא יודע מה ייצא בסוף.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לכם הצעה פשוטה שאם תעשו אותה יכול להיות שתצליחו.

ניסן סלומינסקי: בכנסת תנסו להשפיע על כל הסיעות, זה חשוב.

ניסן סלומינסקי: אבל בסופו של דבר ההצבעה בכנסת היא על כל החבילה, לא על הנושא שלכם.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאני לא אסכים בנושא שלכם, אבל אני צריך להצביע בעד כי הולכים כל החבילה כולה בקריאה ראשונה.

יולי תמיר: אתם כבר תרוצו להצביע בעד.

קריאות: ---

יולי תמיר: אני אומרת את האמת, למה אתה מתרגז?

אילן שלגי: חברים, יש לנו פה אורחים.

יולי תמיר: שיידעו את האמת על מה שהולך פה.

אילן שלגי: בבקשה, חבר-הכנסת סלומיאנסקי.

ניסן סלומינסקי: תעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: תנסו לעבוד על הסיעות.

ניסן סלומינסקי: חשוב שאנשים יבינו את העמדה שלכם, אבל אם בסופו של דבר לא תשכנעו וההצעה תוגש כך, אל תבנו על זה כי לפעמים לא תהיה בררה, כי בתוך אלף סעיפים, גם אם אני לא מסכים ל- 5 סעיפים יכול להיות שבקריאה ראשונה בכנסת אני צריךל הצביע בעד כי זה הולך בחבילה אחת.

ניסן סלומינסקי: אפשר להפריד לפני, אם מצליחים לא להגיש, אבל אם זה מוגש אי-אפשר להפריד; המקום השני שבו אפשר להפריד הוא בוועדת הכספים.

אילן שלגי: נצטרך להפעיל חברי מרכז.

אורי אריאל: לא, ועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: מניסיון שלי מהתכנית הכלכלית הקודמת, אם לא מצליחים לשנות את זה לפני שמגישים, תתחילו להתמקד בוועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: זו הוועדה היחידה שמצביעה ויכולה להוציא ולהכניס ולאשר או לא לאשר.

ניסן סלומינסקי: הצבעה שלה מחייבת.

ניסן סלומינסקי: יש בה 17 חברים, 7 מהאופוזיציה כבר מראש הולכים איתכם.

ניסן סלומינסקי: אתם צריכים לעבוד על שניים כדי לשנות את עמדתם.

משה גפני: למה?

משה גפני: בפעם הקודמת היינו בקואליציה ואנחנו איתם.

קריאות: ---

ניסן סלומינסקי: אני אומר, 7 בטוח יש, וצריכים לעבוד על ה- 10, ולפעמים שניים מתוכם מעבירים רוב.

אילן שלגי: חבר-הכנסת אריאל, ואחריו נשמע עוד סטודנטים.

אורי אריאל: אני מסכים עם חבר-הכנסת תמיר שיש מה לדאוג, אני לא מסכים לסגירת המדינה.

אורי אריאל: כמו שאת, דרך אגב, לא מסכימה, את יושבת פה ומנסה לשנות.

אורי אריאל: לעצם העניין, נטיית האוצר להעמיס על הסטודנטים שכר נוסף היא לא תקינה ולא בסדר.

אורי אריאל: צריך למצוא את המדרג.

אורי אריאל: לא כל הסטודנטים הם אותו הדבר, כמו שבצבא לא כל הקצינים הם אותו הדבר.

שגיב אסולין: ---

אילן שלגי: סליחה, לחברי-הכנסת מותר קריאות ביניים, לא לכם.

אורי אריאל: כמו שבצבא לא כולם שווים, וכמו שבקרב המורים עושים מדרג ולא כולם אותו דבר, לא כולם טובים, ומי שפחות טוב יקבל פחות, ומורה טוב יותר יקבל יותר, גם אצל הסטודנטים צריך מדרג.

אורי אריאל: קראתי גם את הדו"ח, ואני לא מקבל אותו עם כל הכבוד.

אורי אריאל: לכן משפחה שיש לה הרבה, צריכה לשלם יותר מס-הכנסה, סטודנט שיש לו יותר צריך לשלם יותר.

שגיב אסולין: כנראה, הדעה הזאת יותר חזקה מ- 8 ועדות שהחליטו על מחיר שווה לכל נפש.

אורי אריאל: אני לא אמרתי עכשיו כמה ישלמו, אני לא אמרתי שצריך לשלם הרבה, אני אומר שצריך להיות מדרג, ולא כולם משלמים.

קריאות: ---

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: שרגא דהן, יו"ר אגודת הסטודנטים של מכון לב.

שרגא דהן: בוקר טוב לכולם.

שרגא דהן: יש פה הוכחה שסטודנטים זה לא סקטור; יש פה סטודנט ערבי, גם סטודנט חרדי.

שרגא דהן: יש פה מוסדות, וסטודנטים זה מה שמאחד את כולם.

שרגא דהן: אני חושב שרוב מי שיושב פה היה סטודנטים.

שרגא דהן: אני מאחל גם לבנים שלכם להיות סטודנטים ולהצליח בלימודים, זו באמת אחת המטרות.

גילה גמליאל: גם לבנות.

שרגא דהן: גם הבנות.

אילן שלגי: מה אתה לומד?

שרגא דהן: אני לומד ניהול ושיווק טכנולוגי.

אילן שלגי: חבל שחבר-הכנסת גפני לא פה.

אילן שלגי: תלמידי חכמים ששנינו יחד אוהבים.

גילה גמליאל: תזמינו אותנו לסיור.

שרגא דהן: חבל גם שחבר-הכנסת שריד לא פה כי רציתי להגיד משהו שמחבר ביניהם.

שרגא דהן: אנשים נפגעים מכל הסקטורים, כמו בציבור הערבי שבאמת גם נפגעים וגם צריכים ללמוד ולבדוק איפה השיעור ביחד.

שרגא דהן: באוניברסיטאות יש גם משפחות חד-הוריות; במכון לב למשל, לומדים כל הבוקר תורה ברמה ישיבתית גבוהה, וגם שם נפגעו ממשרד הדתות ומקיצוצים.

שרגא דהן: אנשים שם ממש בקרשים ולא יכולים להמשיך את הלימודים.

שרגא דהן: אנחנו עדיין ממשיכים להאמין שחשוב להמשיך את החיבור הזה בין שני הדברים, ולכן הסטודנטים זה עניין כללי.

שרגא דהן: גם בתחילת הישיבה וגם עכשיו מנסים לחבר את הסטודנטים לדברים אחרים.

שרגא דהן: סטודנטים זה דבר בפני עצמו.

שרגא דהן: אני מסכים עם חברת-הכנסת יולי תמיר שממשלת ישראל וכנסת ישראל לא תמיד בונה את היעדים החינוכיים ומגדירה אותם בצורה ברורה.

שרגא דהן: יש הרבה יעדים, אני לא חושב שהמדינה הולכת אחורה, לדעתי, היא רצה קדימה, אבל בדברים החשובים כמו חינוך, לא בטוח שהיעדים הוצבו כהלכה והוגדרו.

שרגא דהן: אולי הכול מתחיל בזה.

שרגא דהן: אם היו מגדירים היו יודעים איך לדרג את הרעת הכספים בחינוך.

שרגא דהן: דבר אחרון לגבי דבריו של חבר-הכנסת אורי אריאל אמר, בנושא המדרג, אני לא חושב שזה לא נכון, אלא לא ישים.

שגיב אסולין: 8 ועדות בדיקה דחו את זה.

שרגא דהן: אני מסכים אתך, זה לא ישים בכלל.

שרגא דהן: סטודנט מקבל הנחה בארנונה עד 2000 שקל, לא שקל יותר.

שרגא דהן: זו בעיה, כי מ- 2000 שקל אף אחד לא חי, ואנשים מעגלים פינות, וזו בעיה כי זה לא ישים.

שרגא דהן: איך אתה יודע אם אבא של סטודנט מממן אותו או לא?

שרגא דהן: אין שום אפשרות ליישם מדרג.

ענבל הוכמן: ישבתי בוועדת החינוך לא מזמן.

ענבל הוכמן: אני באה מכוכב-יאיר, ולכל מי ששומע אומר: "יש לך כסף".

ענבל הוכמן: אני רוצה להוכיח טענה הפוכה: לא כל מי שבא ממקומות שנחשבים כביכול אמידים יכול להתקיים בזכות עצמו.

ענבל הוכמן: אני לומדת בפרוייקט מצוינות וממומנת במלגה מלאה ממשרד החינוך.

ענבל הוכמן: אני עזבתי את אוניברסיטת תל-אביב גם בשל בעיה כלכלית.

ענבל הוכמן: אתם מדברים פה על העתיד שלנו; אין עתיד בלי השכלה גבוהה.

ענבל הוכמן: אני למדתי בשני מוסדות אקדמיים, ואני מכירה את מגוון הסטודנטים.

ענבל הוכמן: אין רק סטודנטים משכבה סוציו-אקונומית גבוהה או נמוכה; אצלנו במכללה יש הרבה סטודנטים שפונים אליי כל יום לאגודת הסטודנטים ומבקשים סיוע כלכלי, ואני אומרת לכם שאם אתם תעשו את מה שאתם חושבים לעשות הסטודנטים האלה ינשרו מהלימודים ולא משום שאין להם יכולת לתרום לחברה או משום שאין להם הכלים האינטליגנטיים לעבור מבחנים.

ענבל הוכמן: הם פשוט ייפלו מהלימודים מסיבה פשוטה שגם ככה הם עובדים.

ענבל הוכמן: הם לא יוכלו לממן את הלימודים שלהם.

ענבל הוכמן: כמו שיולי תמיר אמרה וכל בר-דעת יודע, אין עתיד בלי השכלה, ואם אנחנו לא נפתח את המדינה שלנו בעזרת טכנולוגיה - וזה לא משנה מאיזה מגזר האנשים יהיו מהנדסים - אנחנו לא נוכל להתקדם, ורק נלך ברגרסיה.

ענבל הוכמן: כמי שנמצאת במערכת החינוך ובכיתות הלימוד לפני האוניברסיטאות, אני יכולה לומר שהבעיה קיימת כבר בחינוך היסודי.

ענבל הוכמן: מורה היום צריך להתמודד עוד לפני שהתלמידים שלו מגיעים לאוניברסיטה עם 40 תלמידים בכיתה, מתוכם 5 עם לקויות, 5 מחוננים, 5 מבתים הרוסים, וכל המצב במדינת-ישראל הוא בלתי נסבל מבחינת הפערים גם בתוך הכיתות.

ענבל הוכמן: אחרי זה באים אלינו, המורים, וזורקים ריקושטים "אתם לא בסדר, אתם לא משכילים מספיק, אתם לא מחונכים".

ענבל הוכמן: אני עזבתי את מדעי הרפואה הבסיסיים מתוך רצון לשנות ומתוך אמונה שחינוך זה דבר בסיסי וחיוני לכל חברה.

ענבל הוכמן: אני רוצה שתדעו שהבעיה מתחילה עוד קודם לפני האוניברסיטאות, והפערים האלה מתחילים כבר בבתי-הספר.

ענבל הוכמן: יצא לי ללמד ב- 3 בתי-ספר ואת ההבדלים ביניהם אני לא רוצה לתאר פה עכשיו.

ענבל הוכמן: אז גם את זה צריך לקחת בחשבון.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: יו"ר אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה, בבקשה.

שני אוציקובסקי: בפעם הראשונה אני בוועדה, אם הייתי יודע שזה מצחיק הייתי מגיע קודם.

שני אוציקובסקי: נאמר פה הכול, ואני לא חושב שהסטודנטים רוצים לסגור את המדינה, להשבית אותה או לעשות את כל הצעדים.

שני אוציקובסקי: אם לא תהיה בררה נעשה את זה בהכרח.

שני אוציקובסקי: אנחנו מבינים בדיוק באיזה מצב המשק נמצא ובאיזה מצב המדינה נמצאת, ואנחנו חלק מזה.

שני אוציקובסקי: כולם אומרים שצריך לקצץ מאיזשהו מקום כי הכסף צריך להגיע ממקום כלשהו, ואני אומר שאולי באמת נבדוק מאיפה אפשר לקחת את הכסף.

שני אוציקובסקי: מי שבדק פעם תקציב של אוניברסיטת חיפה, לדוגמה , ראה שיש 44 מיליון שקל משכורות בחודש.

שני אוציקובסקי: מישהו פעם הסתכל על זה?

קריאה: כל אחד באוניברסיטה שלו.

שני אוציקובסקי: אנחנו צריכים להיכנס למקומות האלה, אנחנו לא צריכים לחשוב איך אנחנו מוציאים את הכסף מאלה שאין להם.

שני אוציקובסקי: ההחלטות שצריכים לקבל - לא רק בוועדה הזאת, אלא כל אחד מחברי-הכנסת בכנסת - הן החלטות אמיצות שלא מורידים כסף מאנשים שאין להם, אלא לוקחים כסף מאנשים שיש להם.

גילה גמליאל: מרב, יו"ר אגודת הסטודנטים של המרכז הבין-תחומי בהרצליה.

מרב בן-ארי: אני רוצה להתייחס למכללות הלא-מתוקצבות שבהן הסטודנטים משלמים את שכר הלימוד הכי גבוה.

מרב בן-ארי: אני מתנגדת בתוקף לדברים שאמר חבר-הכנסת אריאל להפריד סטודנטים.

מרב בן-ארי: ההתאחדות כוללת את כולם, וגם אנחנו ביניהם.

מרב בן-ארי: לצערנו, היום סטודנט רגיל לא יכול להיכנס לאוניברסיטה בגלל שיקולים של ציונים, לכן הרבה סטודנטים נאלצים לפנות למכללות שתנאי הקבלה בהן יותר נמוכים.

מרב בן-ארי: זה לא אומר שהסטודנט הזה יותר עשיר.

מרב בן-ארי: דווקא אתמול קראתי שאף על פי שעוד 4 מכללות משלמות שכר לימוד זהה לשלנו אנחנו נתפסים כמרכז היוקרתי ביותר.

מרב בן-ארי: יוקרתי מבחינה אקדמית - אין ספק שאנחנו הכי טובים.

קריאות: ---

מרב בן-ארי: יש סטודנטים שמגיעים מכל המעמדות.

מרב בן-ארי: יש הרבה סטודנטים שמגיעים מרמה נמוכה, הרבה אנשי ביטחון, ומשום מה כששומעים "המרכז הבין-תחומי", אומרים שממילא לומדים שם סטודנטים עשירים.

אילן שלגי: למה את מלמדת סנגוריה ארוכה כל-כך על המרכז שלך?

גילה גמליאל: כי זה נכון!

מרב בן-ארי: אני רואה את חברת-הכנסת ענבל גבריאלי מהנהנת לא מכיוון שהיא למדה אצלנו, אלא משום שהיא יודעת על מה אני מדברת.

מרב בן-ארי: הרבה סטודנטים אצלנו מגיעים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך.

שגיב אסולין: שההנהונים יתבטאו בהצבעות, זה הדבר הכי חשוב!

מרב בן-ארי: כשאתם מגיעים להצבעה חשוב שתדעו שזה שסטודנט משלם 27 אלף שקל זה לא עושה אותו יותר עשיר.

מרב בן-ארי: במרכז הבין-תחומי 10% מהסטודנטים הם באמת עשירון עליון.

מרב בן-ארי: 90% אחרים עובדים מאוד קשה.

גיא לוי: אני רוצה לחזק את דעתה של מרב.

גיא לוי: המכללה האקדמית בנתניה היא גם מוסד בלתי-מתוקצב.

גיא לוי: נכון להיום סטודנטים אצלנו משלמים 28 אלף שקל לשנת לימוד, זה קרוב לשלוש שנים בטכניון.

גיא לוי: ועדת וינוגרד שנותנת סטודנטים אוויר לנשימה אף על פי שזה לא הרבה, ועוזרת לסטודנטים לסיים את שנת הלימודים.

גיא לוי: כל הקפאה תפגע בעוד סטודנטים שירצו ולא יוכלו להמשיך ללמוד במכללה האקדמית נתניה ובשאר המוסדות הלא-מתוקצבים בארץ.

גילה גמליאל: תודה רבה, שגיב יסכם ונעבור להחלטה של הוועדה.

שגיב אסולין: אמרו פה את כל הדברים; הנקודה הכי חשובה היא שראו את האחדות המוחלטת של כל האוניברסיטאות, המכללות המתוקצבות והלא-מתוקצבות, על זה אין עוררין.

שגיב אסולין: מדובר במאבק שנוגע לכל מי שהוא סטודנט במדינה בלי קשר למוסד שהוא שייך אליו.

שגיב אסולין: את כל הסולידריות שקיבלנו כאן

שגיב אסולין: אנחנו רוצים לראות מתבטאת בהצבעה.

שגיב אסולין: ברור לנו שמהאופוזיציה אנחנו נקבל את כל התמיכה כי הם אופוזיציה, ולא הם קהל היעד שלנו בשלב הזה.

שגיב אסולין: קהל היעד שלנו הוא חברי-הכנסת מהליכוד, משינוי, מהמפד"ל – מיד עכשיו אנחנו נפגשים עם יושב-ראש המפד"ל בנושא הזה – ומשאר סיעות הקואליציה.

שגיב אסולין: אנחנו חושבים שמהוועדה הזו צריכה לצאת קריאה חד-משמעית לא להקפאה של שכר הלימוד, לא לתמיכה במאבק, אנחנו לא צריכים תמיכה וליטופים, אנחנו רוצים הצהרה חד-משמעית שחברי-הכנסת שחברים בוועדה הזאת יגידו שהם תומכים בהמשך הורדת שכר הלימוד, והם לא יתמכו בתקציב אם הסעיף הזה לא יירד.

יולי תמיר: אני בדיוק הצעתי את זה.

שגיב אסולין: כל דבר אחר, משמעותו היא שאנחנו באנו לכאן סתם ואירחתם אותנו במילים, ותודה רבה אנחנו צריכים להעביר את המאבק שלנו לשלב אחר.

גילה גמליאל: יש כאן הצעה משותפת לשדולה למען הסטודנטים ולוועדת החינוך והתרבות.

גילה גמליאל: חבר-הכנסת אילן שלגי יקריא אותה.

גילה גמליאל: יש כאן סעיף נוסף שחברת-הכנסת יולי תמיר ואני רואות לנכון להכניס אותו להחלטה שקורא לחברי הוועדה להודיע כי אם ההחלטה בדבר הקיצוץ בשכר לימוד לא תשונה לא יתמכו חברי הוועדה בתקציב המדינה.

גילה גמליאל: רק הסעיף הזה ייתן שיניים להחלטותיה של הוועדה, כל שאר הדברים יהיו מלוטשים.

שגיב אסולין: תזכרו שכל בן-אדם שיושב כאן מייצג אלפי סטודנטים מאשקלון, מבר-אילן, מחיפה, מהטכניון, מתל-אביב, מירושלים---

אילן שלגי: יש פה הצעת החלטה, ויש פה גם סעיף נוסף.

אילן שלגי: אנחנו נצביע.

אילן שלגי: ניסחנו הצעה שהייתה מקובלת גם על חבר-הכנסת שריד שעזב, וזה לשונה: ועדת החינוך והתרבות והשדולה למען הסטודנטים בכנסת קוראות לממשלת ישראל, למועצה להשכלה גבוהה, לראשי האוניברסיטאות והמכללות ולראשי אגודות הסטודנטים, לעשות כל הנחוץ כדי ששנת הלימודים האקדמית תיפתח במועדה.

אילן שלגי: ועדת החינוך והתרבות והשדולה למען הסטודנטים קוראות לממשלת ישראל לא להפר את התחייבויותיה לציבור הסטודנטים וליישם את דו"ח ועדת וינוגרד במלואו.

יולי תמיר: ליישם מידית! לא בעוד 6 שנים.

אילן שלגי: הוועדה והשדולה מתייצבות לצד הסטודנטים במאבקן.

אילן שלגי: המאבק הוא של כולנו, כל מי שחרד לדמותה של ישראל כמדינת השכלה וידע ולחוסן הלאומי שלה.

ענבל גבריאלי: לטעמי, זה די עקר, וגם השורה שמציינת ליישם את דו"ח ועדת וינוגרד במלואו, אין שום אפשרות לעשות את זה מאחר שאנחנו מפגרים בכמה צעדים.

גילה גמליאל: אפשר ליישם את זה בהורדה של 50%.

גילה גמליאל: אפשר לעגן את התוספת הזאת רק אם תתוסף התוספת שאמרתי בתחילת דבריי.

גילה גמליאל: רק אז באמת אפשר יהיה לצאת מכאן בקריאה חד-משמעית לממשלת ישראל שוועדת החינוך אומרת שאנחנו לא נשתתף בהצבעה בתקציב.

גילה גמליאל: זה הדבר הכי חשוב!

שגיב אסולין: זה בידיים שלכם.

שגיב אסולין: ההחלטה של מטה המאבק להתמקד בשינוי ובליכוד היא לא תקיפה פוליטית, חס וחלילה, אלא לומר במפורש שזה בידיים שלכם.

אילן שלגי: אני רוצה שתבין משהו: יש שר אוצר מהמפלגה שלך, ידידי, מהמפלגה שלך, גברתי.

גילה גמליאל: זה לא סותר את העובדה שאנחנו נמצאים במאבק למען הסטודנטים, זה לא רלוונטי.

גילה גמליאל: האמת היא שאם שינוי תלויה בזה לא פלא שזה המהלך שהתקיים.

אילן שלגי: הקשיבו לי ידידיי הסטודנטים והקשיבו לי חברותיי מהליכוד.

אילן שלגי: מה שיהיה בסופו של דבר הוא ששכר הסטודנטים לא יועלה.

אילן שלגי: אני אומר לכם באחריות.

גילה גמליאל: זה לא מעניין אותם.

שגיב אסולין: היעד הוא הפחתה, חבר-הכנסת שלגי, הפחתה ולא הקפאה!

אילן שלגי: אני מודיע לכם במלוא האחריות על מה אני כן יכול להתחייב ועל מה לא.

אילן שלגי: אני מכיר לפחות 15 חברי-כנסת שיצביעו כך: לא ניתן יד להעלאת שכר הלימוד של הסטודנטים---

גילה גמליאל: לא עושים כלום אם מקפיאים את שכר הלימוד.

שגיב אסולין: ישבו הסיעות הדתיות בקואליציה.

שגיב אסולין: אתם אלה שרצתם על הסטודנטים, בין היתר.

שגיב אסולין: בתקופתם לא פגעו בדו"ח וינוגרד, שכר הלימוד המשיך לרדת.

אילן שלגי: אתה רוצה תוצאות?

שגיב אסולין: זה לא תוצאות, זה כישלון להתאחדות וכישלון לשינוי.

קריאות: ---

אילן שלגי: אנחנו נצביע.

קריאה: צריך למחוק את הסעיף הראשון מהחוק.

אילן שלגי: אנחנו כולנו בעד הסטודנטים, יכולים להיות הבדלי ניואנסים.

אילן שלגי: נעשה שתי הצבעות.

גילה גמליאל: מי שמצביע "נגד" זה נגד הסטודנטים.

אילן שלגי: אנחנו נצביע קודם על ההצעה עם הסעיף הנוסף שהציעה יולי תמיר.

אילן שלגי: אחר-כך נצביע גם על ההצעה ללא הסעיף הזה.

גילה גמליאל: אני אמרתי בתחילת דבריי שהיום התכנסנו כאן – זה לא סתם כינוס משותף עם השדולה למען הסטודנטים – לא כדי לומר להם "תירגעו, לא מעלים לכם את שכר הלימוד", אלא כדי לדרוש חד-משמעית מהממשלה להמשיך את ההפחתה.

גילה גמליאל: לא צריכות להיות פשרות בעניין הזה, ואני רוצה להתחיל מההצבעה הזאת.

גילה גמליאל: אני מקריאה את ההצעה: "ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, יחד עם השדולה למען הסטודנטים קוראות לממשלת ישראל ומודיעה כי אם ההחלטה בדבר הקיצוץ בשכר הלימוד לא תשונה לא יתמכו חברי הוועדה בתקציב המדינה".

גילה גמליאל: כלומר, חברי הוועדה אומרים במפורש שאם לא תהיה מגמה של המשך הפחתה בשכר הלימוד, כל האנשים שנמצאים כאן היום לא יצביעו בעד התקציב.

גילה גמליאל: זאת ההחלטה.

גילה גמליאל: מי בעד?

גילה גמליאל: 4 חברי כנסת בעד, 2 חברי כנסת נמנעים, אין נגד.

שגיב אסולין: איך שינוי נמנעים?

שגיב אסולין: אני לא מאמין.

קריאות: ---

אילן שלגי: אני מבקש עכשיו להצביע על ההצעה שקראתי קודם בלי הסעיף הזה.

גילה גמליאל: לא, סליחה, זה לא בלי הסעיף הזה.

גילה גמליאל: הסעיף שלנו עבר כבר.

אילן שלגי: עבר, ודאי.

אילן שלגי: מי בעד הנוסח שהקראתי קודם?

גילה גמליאל: בנוסף לדברים שאמרנו קודם.

אילן שלגי: להצעה הזו היה רוב.

אילן שלגי: מי בעד הנוסח שהקראתי קודם?

אילן שלגי: בעד – כולם.

אילן שלגי: אין מתנגדים.

אילן שלגי: שתהיה לכולם שנה טובה ותקווה שתהיה בעם ישראל אחדות.