ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 70, 2003-08-19 09:00

אילן שלגי: אני מברך בבוקר טוב את חברת הכנסת ושרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת ואת המנכ"לית, גברת רונית תירוש, חבר הכנסת יוסי שריד וכל המוזמנים והאורחים.

אילן שלגי: בישיבה היום נעסוק בהיערכות לקראת פתיחת שנת הלימודים.

אילן שלגי: אנחנו נקיים ישיבה נוספת בנושא פתיחת שנת הלימודים במגזר המיעוטים בשבוע הבא.

אילן שלגי: אני מבקש לפתוח בקצרה, ואחר-כך נבקש כמובן מהשרה ומהמנכ"לית.

אילן שלגי: אחד הנושאים שאנחנו מבקשים להתייחס אליו בעיקר הוא החשש משביתות.

אילן שלגי: אנחנו שומעים על איומי השבתה של ארגוני המורים, בניגוד להסכמים.

אילן שלגי: אני מאמין שהאיומים האלה לא יתממשו, ואני גם ממליץ לארגוני המורים לחזור בהם מאיומים כאלה כי זה לא טוב לתלמידים, וזה בוודאי לא יתקבל בהבנה על-ידי הציבור.

אילן שלגי: נרצה להתייחס לשאלה האם מערכת השעות כבר מוכנה.

אילן שלגי: האם נמצאים בשלב של יישום דוח שושני המאפשר למנהלים לקיים מערכת שעות?

אילן שלגי: האם בכל בתי-הספר יש די מורים, או האם במקום אחד חסרים מורים ולעומת זה יש מורים שיושבים בבית ומקבלים משכורת?

אילן שלגי: בוודאי נרצה להתייחס לנושא הבינוי.

אילן שלגי: אנחנו יודעים שיש עיכוב בקיום התחייבויות של משרד האוצר ושל מפעל הפיס בבניית כיתות לימוד.

אילן שלגי: אנחנו שומעים על פתרונות באמצעות קרוונים.

אילן שלגי: נושא השיפוצים הוא בעייתי כל שנה, והשנה עוד יותר.

אילן שלגי: קיבלנו פניות, בין היתר מוועד ההורים בבת-ים.

אילן שלגי: אני גם מצאתי לנכון לבקר שם ולראות שאמנם הבעיה היא קשה.

אילן שלגי: הרשויות המקומיות מנסות להשליך את מלוא האחריות על משרד החינוך ואינני סבור שזה ראוי.

אילן שלגי: אני חושב שהרשויות המקומיות צריכות לעשות את המאמץ העיקרי בתחום השיפוצים ותיקוני הבטיחות.

אילן שלגי: אנחנו נבקש גם היום, אם כי בשוליים, לגעת בנושא תשלומי ההורים, שעקרונית כבר הוסדר אבל נבקש לעקוב אחר יישום ההוראות, והאם יש מחשבות חדשות לקראת שנת הלימודים הבאה בנושא הזה.

אילן שלגי: ונושא האבטחה – שמענו על פתרון שגברתי השרה הצליחה להעביר בממשלה לעניין מקצוע מועדף אבל אנחנו יודעים שעד שיגיעו החיילים המשוחררים ועד שהם יוכנו ויוכשרו – שנת הלימודים הרי מתחילה כבר.

אילן שלגי: האם יש פתרון לשעות האבטחה?

אילן שלגי: האם לא עשוי לקרות שהמאבטח יסיים את יום עבודתו בשעה שבבית-הספר עדיין מתקיימת פעילות של ילדים?

אילן שלגי: אלה הדברים שביקשתי לומר בפתיחת הישיבה.

אילן שלגי: גברתי השרה, בבקשה.

לימור לבנת: תודה רבה.

לימור לבנת: אני אעבור על הנושאים במהירות, רק בראשי פרקים.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, תעכב אותנו איפה שתרצו להתעכב כי אחרת אנחנו נוכל לדבר לילה שלם.

אילן שלגי: גם חברי הכנסת מוזמנים בקריאות ביניים מתונות להיות בתמונה.

לימור לבנת: קודם כול, כמה נתונים על מערכת החינוך השנה.

לימור לבנת: 1.7 מיליון תלמידים בבתי-הספר ובגנים; עובדי הוראה – 127,000, מתוכם 13,000 גננות; 114,000 מחשבים; 52,000 כיתות לימוד; 11,000 כיתות גן; 3,800 בתי-ספר.

לימור לבנת: תקציב משרד החינוך לשנת 2003 – 24.8 מיליארד שקלים.

לימור לבנת: בסך הכול פתיחת שנת הלימודים תשס"ד היא קשה ומורכבת יותר משנים אחרות בגלל שורה ארוכה מאוד ומצטברת של קיצוצים בתקציב המשרד, שמגיעים בשנתיים וחצי האחרונות ללמעלה מ-1.5 מיליארד שקלים.

לימור לבנת: המשמעות היא שהשנה נאלצנו לפגוע בשעות הוראה ולקצץ, ובנוסף לקצץ גם בפעולות ובתכניות של המשרד.

יוסי שריד: כמה שעות קוצצו?

לימור לבנת: אני אתייחס גם לדוח שושני ואני אחבר את הדברים.

לימור לבנת: השנה אנחנו מתחילים להפעיל את התקצוב פר תלמיד בבתי-הספר היסודיים, שהוא תקצוב לפי דוח שושני.

לימור לבנת: למעשה המעבר לתכנית תקצוב לפי דוח שושני, תקצוב אישי לתלמיד, יתבצע במהלך של חמש שנים.

לימור לבנת: לצורך העניין הזה קיבלנו תוספת 25,000 שעות מהאוצר.

לימור לבנת: בסופו של דבר נקבע שהשנה הקיצוץ בשעות ההוראה בבתי-הספר היסודיים לא יעלה על 6%, לפני התוספת בעקבות יישום דוח שושני.

לימור לבנת: לאחר היישום בחלק מבתי-הספר הקיצוץ יהיה קטן יותר, וחלק מהם יקבלו גם תוספות על פני מה שהיה בשנה שעברה.

לימור לבנת: אבל בכל מקרה, זה לא יעלה על קיצוץ של 6% גם לאחר היישום של דוח שושני.

לימור לבנת: יש לנו את כל הנתונים בעניין הזה וכל ההנחיות כמובן הועברו לרשויות המקומיות ולמנהלי בתי-הספר.

לימור לבנת: אתה שואל כמה שעות יקוצצו בסופו של דבר בבתי-הספר היסודיים – אני לא יכולה לענות תשובה גורפת אלא שהקיצוץ המרבי יהיה של 6%.

יוסי שריד: אני לא רוצה תשובה גורפת.

יוסי שריד: אני רוצה פשוט תשובה מדויקת, לא באחוזים.

יוסי שריד: כמה שעות מקצצים?

לימור לבנת: אני נותנת תשובה מדויקת מאוד.

לימור לבנת: הקיצוץ המרבי יהיה 6% משעות הלימודים.

4400: זה מגיע לכלל שעה פר תלמיד.

לימור לבנת: אבל בחלק גדול מן המקומות, בגין יישום דוח שושני ותוספת השעות שקיבלנו מן האוצר לצורך העניין הזה, הקיצוץ יהיה קטן יותר.

לימור לבנת: אני לא יכולה לתת תשובה מדויקת, אלא אם נעבור על הדוח ונסתכל מה קורה בכל בית-ספר.

לימור לבנת: לכל בית-ספר יש את הפרופיל שלו על-פי הפרופיל האישי של התלמידים.

4400: היה קיצוץ של 63,000 שעות.

4400: מתוכן הוחזרו למערכת 25,000 שעות בגלל דוח שושני.

4400: אני מדברת על חינוך רשמי, שזה יסודי וחטיבות ביחד.

אילן שלגי: כמה מתוך זה הן שעות אורך?

אילן שלגי: כמה שעות פחות יקבל כל תלמיד?

4400: תלמיד יפסיד שעה.

4400: מה בית-ספר עושה עם זה, אם זה שעות אורך או רוחב, אנחנו לא יודעים.

4400: זה כל בית-ספר לשיטתו.

לימור לבנת: המנהל מקבל את מאגר השעות והוא יכול וצריך לקבוע בתוכו את סדרי העדיפויות, האם השעות האלה יהיו שעות אורך, היינו יגיעו לתלמיד ישירות, או לחילופין הן יינתנו באופן שונה לצרכים של בית-הספר ושל המערכת, המורים וההנהלה.

לימור לבנת: אנחנו מקווים מאוד, וזאת גם היתה הפנייה שלנו, שיהיה צמצום בשעות רוחב, בשעות אוויר – לא חשוב איך קוראים לזה – ויותר משאבים יופנו ישירות לתלמיד אבל אין לנו יכולת לקבוע כיצד זה יחולק במסגרת בתי-הספר עצמם.

לימור לבנת: יושבים כאן מנהלי בתי-ספר ואולי נשאל אותם איך הם מטפלים בעניין הזה מול הקיצוץ.

4400: בחטיבות העליונות הקיצוץ היה של 24,000 שעות, וזה ירד ל-15,000 שעות משום שארגון המורים החזיר לנו 9,000 שעות.

יוסי שריד: איך אתם עושים את החישוב של דוח שושני, שמתפרס על פני חמש שנים?

יוסי שריד: אתם עושים אותו מחולק לחמישה?

4400: כן.

יוסי שריד: כלומר, 25,000 זה חישוב לשנה או שזה חישוב לכלל דוח שושני?

4400: קיבלנו את זה לשנה הראשונה, כאשר אנחנו צריכים להגיע בסוף לתוספת של 100,000 שעות בחמש שנים.

לימור לבנת: אנחנו ממשיכים השנה תכניות שהתחילו קודם לכן, וגם מפעילים בחלקן תכניות חדשות.

לימור לבנת: השנה אנחנו מכניסים שינויים בשיטות ההוראה בקריאה ובמתמטיקה באופן מחייב.

לימור לבנת: בשנה שעברה היה מדובר בהנחיה אבל עד שהיא הגיעה, חומרי הלמידה לא היו מוכנים וכולי.

לימור לבנת: השנה זה נכנס כהוראה מחייבת, הוראת הקריאה רק בשיטות שמכילות רכיבים פונטיים.

לימור לבנת: יש אחדות כאלה, אגב, לא מדובר בשיטה אחת דווקא אלא בשיטות שהעיקרון שלהן שהן מכילות רק רכיבים פונטיים.

לימור לבנת: אנחנו ממשיכים את הפרויקט של אנגלית בכיתות א' ומוכנוּת לקריאה בגני ילדים שהחל בתשס"ב.

לימור לבנת: אם בתשס"ב בהוראת אנגלית בכיתות א' השתתפו 180 כיתות, בתשס"ג כבר היו 350 כיתות, והשנה אין עדיין נתונים, יש התעניינות רבה מאוד אבל רק כעת בתי-הספר מצטרפים לפרויקט.

לימור לבנת: כנ"ל לגבי קריאה וכתיבה בגני ילדים.

לימור לבנת: בתשס"ב התחילו ללמוד כ-1,000 גנים, השתלמו 1,000 גננות, 40 מדריכות ו-40 מפקחות.

לימור לבנת: בתשס"ג היו 2,300 גנים, השתלמו 80 מדריכות ו-80 מפקחות.

לימור לבנת: ולגבי תשס"ד כרגע ההרשמה בעיצומה ואני עוד לא יודעת לתת נתונים.

4400: אבל יש דרישה עצומה.

4400: אנחנו מצפים שזה יוכפל.

לימור לבנת: בהוראת החשבון יש 5-7 שיטות שונות שהמשרד אישר, שהן שיטות שונות משיטת הבדידים המפורסמת.

לימור לבנת: הן למעשה כבר התחילו בשנת תשס"ג כפרויקט ניסיוני בחלק מהכיתות ובשנת הלימודים תשס"ד הן ייכנסו יותר ויותר.

לימור לבנת: מדובר בתהליכים, כאן אין איזה כפתור שלוחצים עליו ומערכת שלמה עוברת את השינויים הללו.

לימור לבנת: אלה שינויים שצריכים להיות מוטמעים ומופנמים בתוך המערכת.

אילן שלגי: האם יש נתונים מתי הוכנסה למערכת שיטת הבדידים ושיטת הוראת השפה כמכלול?

אילן שלגי: קראתי הבוקר בעיתון מאמר, שם מציינים שזה פועל כבר 15 שנים.

אילן שלגי: אני זוכר כהורה שלפני 20 שנה לא הצלחתי להתמודד עם שיעורי הבית של בתי בחשבון.

4400: הילדים שלי כבר אחרי צבא וגם הם למדו בשיטת הבדידים.

קריאה: זה יותר מ-25 שנים.

קריאה: גם אני למדתי עם בדידים.

אילן שלגי: אם נעשה היום מבחני מיצב במתמטיקה לסטודנטים או למורים שאינם סטודנטים או מורים למתמטיקה יכול להיות שהתוצאות יהיו מדכאות מאוד.

אילן שלגי: כנראה דור שלם הוחמץ.

לימור לבנת: כפי שאמרתי, דוח שושני ייושם החל מהשנה הקרובה.

לימור לבנת: צריך להדגיש למי שאולי לא בקיאים בעניין שמדובר בתקצוב דיפרנציאלי לפי פרופיל אישי של כל אחד מהתלמידים.

לימור לבנת: לכן יש כאן מדד אחיד אבל אין כאן תוצאה גורפת שניתן להצביע עליה אלא כאשר עוברים על כל בית-ספר בנפרד ואז אפשר לתת את הנתונים.

לימור לבנת: גם תכנית הליבה תתחיל להיות מיושמת במהלך חמש שנתי והיא תתחיל להיכנס לתוקף כבר בשנה הזאת.

לימור לבנת: אני שוב מזהירה ואומרת, חלק מהתכניות הן חדשות ומבחינתנו זאת בגדר שנת מעבר ואין מה לצפות שפתאום הכול יפעל כשורה בכל המערכת.

לימור לבנת: אני מניחה שיהיו תקלות ושיהיו קשיים, אני מניחה שיהיו בעיות וחריקות במהלך ההפנמה של התכניות האלה, גם התקציביות וגם התכניות הפדגוגיות החדשות.

לימור לבנת: אלה תהליכים ועלינו לקחת את זה בחשבון, אבל תכנית הליבה כבר נכנסת לפעולה החל משנת הלימודים הקרובה.

יוסי שריד: דוח שושני מיושם גם בממלכתי-דתי?

לימור לבנת: כן, בוודאי.

יוסי שריד: בניגוד להסכם?

לימור לבנת: יש לי אתך מחלוקת, לא מהיום, על הפרשנות להסכם.

לימור לבנת: דוח שושני מיושם כפי שהתחייבתי וכפי שהודעתי וכפי שפירשתי.

לימור לבנת: אני עצמי חתמתי על ההסכם הזה עם המפד"ל בתום ליל דיונים שהסתיים ב-7 בבוקר.

לימור לבנת: ישבתי שם כל הלילה, ניסחתי את זה בעצמי ועמדתי כבר אז על כך שדוח שושני ייושם במלואו גם בחינוך הממלכתי-דתי, וכך אנחנו עושים והוא אכן מיושם.

לימור לבנת: כל מה שאמרתי נכון גם לגבי החינוך הממלכתי-דתי.

אילן שלגי: הערה לסדר היום, בנושא דוח שושני אנחנו נקיים פה דיון נפרד לאחר הפגרה ואז נוכל להתייחס לכל ההיבטים.

לימור לבנת: תלבושת אחידה: ברצוני לציין שכבר לפני שנתיים אנחנו המלצנו בחוזר מנכ"ל, ובשנה שעברה וגם השנה חזרנו והמלצנו על תלבושת אחידה.

לימור לבנת: זה תהליך שהלך והתפשט במהלך השנתיים האחרונות לשמחת לבבנו.

לימור לבנת: אנחנו רואים בו תהליך שעונה על צרכים כלכליים, על ערכים שוויוניים כלכליים, אבל לא רק אלא גם על ערכים חינוכיים של משמעת וסדר.

לימור לבנת: לא חייבנו את בתי-הספר לעבור לתלבושת אחידה.

לימור לבנת: אגב, זה הוכיח את עצמו כי עובדה שמאות בתי-ספר עברו מרצונם החופשי בלי לקבל הכתבה מלמעלה.

לימור לבנת: אני חושבת שהתהליך הזה הוא נכון.

לימור לבנת: אני מקווה שכמה שיותר בתי-ספר יעברו לתלבושת אחידה.

לימור לבנת: אנחנו נראה את זה בהמשך.

לימור לבנת: שעת האפס: השנה לראשונה המנכ"לית הנחתה שלא תהיה יותר שעת אפס.

לימור לבנת: אני חייבת לומר שזה דבר שהוא לשמחת לבבם לא רק של המורים ולא רק של ההורים אלא כמובן גם של התלמידים.

לימור לבנת: לא על כל דבר כולם מסכימים אבל זה אחד הדברים שכולם מסכימים עליו.

לימור לבנת: הלימודים לא יתחילו לפני השעה 8 בבוקר.

לימור לבנת: אגב, יש בתי-ספר שבהם הלימודים מתחילים ב-8:20 או 8:30 אבל לא לפני השעה 8:00 בבוקר.

לימור לבנת: גם זה דבר חדש מבחינתנו.

לימור לבנת: תשלומי הורים: כפי שהמנכ"לית התחייבה בדיוני הוועדה על אישור תשלומי ההורים, ואני מבינה שהתהליך הזה בעיצומו, תהיה סיירת מיוחדת שתפקח על תשלומי הורים ותאכוף בתי-ספר שלא עומדים בזה.

לימור לבנת: החידוש שאנחנו מבשרים עליו היום הוא פרויקט "אפיק", תשלומי הורים באמצעות האינטרנט.

לימור לבנת: הרשמת התלמידים לבתי-הספר באמצעות האינטרנט תתבצע כך שהמשרד ישלוט על דף הרישום.

לימור לבנת: בית-ספר שידרוש תשלומים החורגים מטבלת התשלומים המאושרת בוועדת החינוך והתרבות לא יוכל לרשום תלמידים והוא למעשה ייפלט החוצה מהאינטרנט.

אילן שלגי: זה נשמע נהדר.

אילן שלגי: תוך כמה זמן תצליחו לגרום לכך שכל בתי-הספר יבצעו את הרישום באמצעות האינטרנט?

לימור לבנת: השנה אנחנו מתחילים בפרויקט הזה, שפותח על-ידי היחידה למחשוב של משרד החינוך.

לימור לבנת: אנחנו מתחילים אותו כפיילוט בכמה בתי-ספר.

לימור לבנת: אני עדיין לא יודעת אפילו בכמה.

לימור לבנת: אני מקווה שלקראת השנה הבאה נוכל לחייב.

לימור לבנת: כמובן שלא כולם עדיין נרשמים באמצעות האינטרנט.

לימור לבנת: גם זה פרויקט שאנחנו התחלנו אותו רק בשנה שעברה ולכן גם הוא מחייב תהליך של הטמעה.

לימור לבנת: כל השינויים האלה – זה מערכת ענקית, צריך להבין, זה לוקח זמן.

לימור לבנת: אני יודעת שכולם רוצים שזה יקרה נורא מהר אבל עובדה שזה מתחיל לקרות בשנתיים האלה, ובאופן הדרגתי זה נכנס לפעולה.

לימור לבנת: פרויקט השאלת ספרי לימוד ורכישה מרוכזת של ספרי לימוד: נמצא כאן מר יחזקאל גבאי, שמן הסתם שמעתם אותו מדבר בתשדירים שלנו ברדיו על פרויקט השאלת ספרי לימוד.

לימור לבנת: קיבלנו השנה תגבור משמעותי מאוד באמצעות "תרומה" (במרכאות) של 25 מיליון שקל מהחברה למשק וכלכלה של מרכז השלטון המקומי.

לימור לבנת: היא יועדה כולה לנושא השאלת ספרי לימוד ורכישה מרוכזת של ספרי לימוד, כאשר המשרד יצא גם למכרז לגבי ספרי לימוד כדי לנסות להוזיל את העלויות.

לימור לבנת: בסך הכול כשכל אחד מאיתנו הולך כהורה לחנות ספרים וקונה את ספרי הלימוד, זה עולה הרבה יותר מאשר לו היו מרכזים את כוח הקנייה של 1.7 מיליון תלמידים.

לימור לבנת: במהלך השנים לא מיצינו ולא ניצלנו עד כה את כוח הקנייה הזה.

לימור לבנת: גם כאן מדובר מבחינתנו בשנת מעבר.

לימור לבנת: למעשה אותה קרן של 25 מיליון שקלים היתה אמורה לסבסד את פרויקט השאלת ספרי לימוד, תוך כדי תשלום אגרה מינימלית של ההורים עד 240 שקלים.

לימור לבנת: מדובר כרגע על 5 העשירונים התחתונים, לא על כל בתי-הספר.

לימור לבנת: מנהל של כל בית-ספר שנמצא ברשימת בתי-הספר הזכאים לסבסוד הזה קיבל על כך הודעה ויכול היה להצטרף.

לימור לבנת: לצערי הרב רק כשליש מבתי-הספר ניצלו את ההזדמנות הזאת, אולי משום שעוד לא מכירים את הדברים הללו.

לימור לבנת: חלק מזה צריך היה לעשות במהלך החופש הגדול.

לימור לבנת: במהלך שנת הלימודים תשס"ד אנחנו נפעל כדי שכל בתי-הספר שזכאים לקבל את הסבסוד ייכנסו לפרויקט.

אילן שלגי: מדובר על בתי-ספר שבהם על-פי הקריטריונים התלמידים זכאים לסבסוד.

אילן שלגי: אתם הודעתם למנהלים אבל רק שליש מהם הצטרפו.

אילן שלגי: האם יש לכם דרך להודיע גם לוועדי ההורים בבתי-הספר?

אילן שלגי: הייתי מצפה שההורים ילחצו לממש את ההנחה הגדולה הזאת.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: כל זה נעשה ביחד עם ארגון ההורים הארצי.

לימור לבנת: בנוסף לפרויקט השאלת ספרי לימוד יש אפשרות נוספת: גם מי שאינם נמצאים בתוך הפרויקט, מבחירה או מכל סיבה אחרת, וגם בתי-ספר שנמצאים בחמישה העשירונים העליונים רשאים להצטרף לפרויקט של רכישה מרוכזת של ספרי לימוד באמצעות משרד החינוך, החברה למשק וכלכלה וחברת המתנ"סים.

לימור לבנת: אנחנו אגמנו את כולם יחד, יחד עם ארגון ההורים ומרכז השלטון המקומי.

לימור לבנת: למעשה אותם בתי-ספר, או אפילו שכבות גיל מסוימות – למשל שכבת י' בבית-ספר מסוים, לא צריך להיות בית-הספר כולו אך לא כיתה בודדת – יוכלו לחסוך עד 40% מעלות הרכישה על-ידי רכישה מרוכזת, גם אם היא לא מסובסדת.

לימור לבנת: כל ההנחיות הללו יצאו למנהלי בתי-הספר.

לימור לבנת: את כל זה עשינו ביחד עם ארגון ההורים הארצי.

לימור לבנת: מדובר בפרויקט חדש לגמרי.

לימור לבנת: מכיוון שהתחלנו אותו בסוף שנת הלימודים הקודמת כי לא הספקנו לערוך אותו קודם לכן אז כנראה שבאמת חלק לא הספיקו, ויכול להיות שגם האפשרויות והאופציות העומדות לרשות ההורים ולרשות המנהלים לא היו די ברורות ולא הופנמו.

לימור לבנת: אני צריכה לומר כאן באופן גלוי, חלק מהמנהלים לא רצו לעסוק בעניין הזה.

לימור לבנת: יש מנהלים שבשבילם זה בלבול-מוח כי זה כרוך בכאב-ראש מסוים.

לימור לבנת: כלומר, צריך להודיע לכל הילדים להביא את הספרים, צריך לאסוף את הספרים הישנים מהתלמידים, צריך לעבור עליהם ואולי לעטוף אותם ולסדר אותם, לראות שאכן הם במצב שמיש ויכולים לעבור לתלמידים הבאים בתור בשנה הבאה, צריך להעמיד אדם שיהיה אחראי על פרויקט כזה.

לימור לבנת: יש מנהלים שמבחינתם מדובר כאן בעול, שבעיני הוא לא גדול מדי ולא כבד מדי.

לימור לבנת: על מנהל בית-ספר להיות קשוב לבעיות הכלכליות של תלמידיו ולהיכנס לפרויקט כזה, אבל זה לא קרה.

לימור לבנת: כפי שאמרתי, אני רואה את תשס"ד כשנת מעבר לצורך העניין.

לימור לבנת: הקרן עומדת לרשותנו גם להמשך.

לימור לבנת: לקראת שנת תשס"ה, במהלך שנת תשס"ד אנחנו נוודא שכל ועדי ההורים בארץ, ביחד עם ארגון ההורים הארצי, ושכל המנהלים יידעו בדיוק איך זה מתבצע.

לימור לבנת: צריך לזכור שמנהלי בתי-הספר לא צריכים להוסיף כסף על פני מה שההורים משלמים – אותה אגרה של עד 240 שקל, ומי שלא יכול אפילו את זה לא יצטרך לשלם.

לימור לבנת: בשל הסבסוד מתוך הקרן של 25 מיליון שקל לא יהיה צורך להוסיף כסף.

לימור לבנת: למעשה זה אמור לתת את המענה, יחד עם המכרז שלנו והרכישה המרוכזת שמוזילה את המחירים.

לימור לבנת: במקום שהורה לילד בכיתות הגבוהות ישלם 600, 800 ואפילו 1,000 שקלים לספרי לימוד בשנה (בכיתות הנמוכות זה זול יותר), אנחנו נגיע למצב שהעלות בחמישה העשירונים התחתונים תהיה עד 240 שקלים לילד, ובמקומות שאינם מסובסדים הסכום יהיה גבוה יותר אבל עדיין בחיסכון כספי של עד 40%.

קריאה: עד 280 שקלים.

לימור לבנת: נכון, 240 שקלים או 280 שקלים, בהתאם לשכבות הגיל.

אילן שלגי: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שלא היו בתחילת הישיבה שמי מחברי הכנסת שיש לו שאלה יוכל להתייחס לאחד הפרקים בדברי השרה גם בקריאת ביניים.

לימור לבנת: בנושא הבגרויות: השנה אנחנו ממשיכים לאפשר הזדמנויות נוספות לתלמידים להשיג תעודת בגרות.

לימור לבנת: אני מתייחסת להמשך הפעלת מועדי ב' במתמטיקה ובאנגלית; אני מתייחסת להמשך הפעלת מועדי החורף והרחבתם, והשנה יש בהם הרבה יותר תלמידים מאשר בשנה הקודמת ומזו שלפניה; ולפרויקט סמסטר הקיץ, או "המחצית השלישית" כפי שאנחנו קוראים לו אצלנו – השם הזה הוא קצת אבסורדי – שבמסגרתו תלמידים יכולים במשך 6 שבועות לעבור קורסים מזורזים בבתי-הספר מהבוקר ועד אחר-הצהרים ולגשת לבחינות בגרות; ביחד עם פרויקט השרה שמאפשר למי שהשתחררו מהצבא וחסרה להם בחינה אחת ללמוד ולהשלים אותה במימון המשרד.

לימור לבנת: כל אלה ממשיכים גם השנה.

לימור לבנת: אדוני יושב-ראש הוועדה, חשוב לי להדגיש, אני יודעת שיש תרעומת, גם אצלך וגם אצל אחרים, והשבוע דיבר אתי על זה גם יושב-ראש ארגון ההורים מר ארז פרנקל, על התשלום של 25 שקלים לשאלון שאנחנו גובים עבור השתתפות בבחינות הבגרות.

אילן שלגי: בכלל כל הנושא הזה של תשלום עבור בחינות הבגרות מלווה בתרעומת, ואחרי חוק זכויות התלמיד יכול להיות שגם הבג"ץ יפסוק אחרת מאשר הוא פסק בעבר.

לימור לבנת: אינני חושבת כך.

לימור לבנת: אין זה מתפקידי לתת כאן פרשנות משפטית וגם אינני יכולה לתת פרשנות משפטית.

לימור לבנת: אם יהיה מי שיתקוף את זה בבג"ץ אז אנחנו נצטרך להתמודד עם זה.

לימור לבנת: אני אומרת דבר אחר, וחשוב לי מאוד שחברי הוועדה יידעו את הדברים, וגם המנהלים וארגון ההורים.

לימור לבנת: מאז ומעולם, או לפחות בעשרים השנים האחרונות היתה גבייה פר שאלון בגין השתתפות בבחינות בגרות.

לימור לבנת: היתה תקופה לפני כמה שנים שהמחירים עלו מאוד ואז היתה עתירה לבג"ץ, ואז המשרד התחייב שהמחיר יירד ל-10 שקלים.

לימור לבנת: אני רוצה להזכיר, תלמיד צריך לעשות לכל הפחות 20 יחידות כדי להיות זכאי לתעודת בגרות.

לימור לבנת: היא עדיין לא תעודה איכותית אבל היא תעודת בגרות.

לימור לבנת: המשמעות היא שאם כרגע אנחנו גובים 25 שקלים, מכיוון שבחינות הבגרות מתחילות היום כבר בכיתה י' – בלשון, בהיסטוריה, לפעמים גם במקצועות אחרים – וחלקן בכיתות יא' ו-יב', אז הסכום הזה מתפרס על פני שלוש שנים.

לימור לבנת: המינימום הוא 400 שקלים אבל הוא יכול להגיע גם ל-600-650 שקלים.

לימור לבנת: לא כל יחידה, זה לפי השאלונים.

לימור לבנת: בדרך כלל רק ילד אחד במשפחה, או שני ילדים לכל היותר, עושים את בחינות הבגרות בעת ובעונה אחת ולא כמה ילדים.

אורי אריאל: אצל הדתיים והחרדים בשלוש שנים זה לכל הפחות שני ילדים.

לימור לבנת: אני רוצה להבהיר, כדי לתת הזדמנויות נוספות לתלמידים, מה שהוספנו בשנתיים האחרונות, היינו מועדי ב' במתמטיקה ובאנגלית, מחצית שלישית (סמסטר הקיץ) והרחבת מועדי החורף – למשרד אין מקורות מימון כדי לבצע את זה.

לימור לבנת: גם כך אנחנו מממנים את הרוב מהסטות פנימיות.

לימור לבנת: הפסקת הגבייה של 25 שקלים עבור שאלון מהתלמידים, אם בג"ץ יחייב אותנו – אני אומרת שבלי בג"ץ אני לא אשנה את זה – אם יהיה בג"ץ שיקבע כך – ואני בעצמי אבוא לבג"ץ להסביר את זה – המשמעות היא שניאלץ לבטל את ההזדמנויות הנוספות.

לימור לבנת: אין למשרד החינוך מקורות מימון.

לימור לבנת: אני לא אומרת את זה כאמצעי לחץ, אין לי שום הנאה מזה, הלוואי שאיש לא היה צריך לשלם אבל אין למשרד מקור למימון הרחבת ההזדמנויות, או שנוכל לקצץ את זה מפרויקטים אחרים אבל אני לא מציעה שזה מה שיקרה.

לימור לבנת: וגם צבירה לא תהיה.

אילן שלגי: יכול להיות שהפתרון צריך להיות לא במסגרת תקציב משרד החינוך.

אורי אריאל: המשרד לא מתנגד לזה.

אורי אריאל: המשרד לא הולך לבג"ץ על זה.

לימור לבנת: בבקשה, אני לא מתנגדת.

רוחמה אברהם-בלילא: צריך לעזור לא רק בזה אלא גם בעניין הקיצוץ הנוסף שעומד ליפול על המשרד.

לימור לבנת: העירה לי המנכ"לית עכשיו, וזה נכון, שבסך הכול השתתפות ההורים מהווה 20% מהעלות של הפרויקטים האלה.

לימור לבנת: רוב העלות של ההזדמנויות הנוספות כן ממומנת על-ידי המשרד.

לימור לבנת: אבל אפילו הדלתא הזאת, אין לנו כרגע מאיפה להשיג אותה.

לימור לבנת: השנה תיכנס לתוקף תכנית שכבר עובדים עליה בשנתיים האחרונות, אפשרות לצבירה של יחידות היבחנות בבגרות במתמטיקה ובאנגלית.

לימור לבנת: היינו, תלמיד שירצה לעבור ל-5 יחידות במתמטיקה, אם הוא הלך ל-3 יחידות וראה שהוא הצליח מאוד והוא רוצה 5, עד היום הוא לא יכול היה לעשות עוד 2 יחידות ולהוסיף כדי להגיע ל-5, הוא היה צריך לעשות מחדש מבחן ב-5 יחידות בגרות.

לימור לבנת: היום בנינו את זה באופן כזה שהוא יוכל לצבור והוא יוכל להוסיף 2 יחידות, את הדלתא הזאת, ואז להיות זכאי לתעודת בגרות ב-5 יחידות.

מוחמד ברכה: רק במתמטיקה?

לימור לבנת: רק במתמטיקה ובאנגלית.

יאיר סמוכה: במקצועות אחרים זה היה גם קודם.

לימור לבנת: הקושי היה במתמטיקה ובאנגלית, שהם שני המקצועות המכשילים ביותר.

לימור לבנת: מי שרוצה אחר-כך ללכת לאוניברסיטה וזה לא מספיק כי דורשים ממנו נתונים טובים יותר, במשך השנים יוכל להיעזר בזה (כי הרי זה מתחיל רק מתשס"ד).

לימור לבנת: אלה גם עלויות שלא נוכל לממן אותן אם התשלום עבור בחינות הבגרות יבוטל.

יוסי שריד: יש פה דבר לא ברור.

יוסי שריד: הרי זה לא רק עניין של צבירה טכנית, שאתה עושה 1 ועוד 1 ועוד 1 ועוד 2 ובסוף אתה מקבל 5.

יוסי שריד: 5 יחידות – זה קודם כול מצביע על רמה מסוימת במתמטיקה.

יוסי שריד: הרי גם במקרה הזה לא יהיה הוקוס פוקוס.

יוסי שריד: השאלה היא האם שתי הנקודות מייצגות רמה של 5 יחידות לימוד.

יוסי שריד: הרי 2 יחידות – זה לא דבר טכני שצוברים.

4400: במשך שנים היה במשרד ויכוח בדיוק בעניין הזה כי אף אחד לא רצה להוריד מאיכות התעודה ורמתה.

4400: לאחרונה גם מר מיכאל כהן המפמ"ר למתמטיקה, שזה עתה סיים את תפקידו, וגם גברת שטיין המפמ"רית לאנגלית הגיעו להחלטה שניתן לשנות את תכנית הלימודים כך שיגרעו מהבחינה ברמה הנמוכה יותר חלק שמהווה רק שליש מהערך של הציון החדש וזה ישתלב ברמה הגבוהה ביותר.

4400: זאת אומרת, ביתר המקצועות זה היררכי, כמו שאמרת, מסיימים משהו ולוקחים עוד לבנה ובונים עליה.

4400: ואילו באנגלית ובמתמטיקה יצרו מנגנון שיגררו חלק מזערי מהיחידה הקודמת וייתנו את המאסה הקריטית של הבחינה ברמה הגבוהה יותר.

יוסי שריד: אני לא מבין.

יוסי שריד: האם ברור לנו שאחרי שהתלמיד צבר בדרך כלשהי את חמש הנקודות האלה הוא מגיע לאוניברסיטה ברמה דומה לתלמיד שלמד מלכתחילה 5 יחידות?

יוסי שריד: איך זה קורה?

משה קוסובר: תלמיד 3 יחידות מסיים את החלק של ה-3, שמהווה את החלק הראשון של הבחינה של 4 יחידות.

משה קוסובר: זה מעלה את רמת המידע שלו.

משה קוסובר: הרצף לא נוצר סתם.

משה קוסובר: לתלמידי 3 יחידות יהיה קצת קשה יותר, והחלק השלישי בבחינה שלהם הוא בפירוש ברמה גבוהה יותר ממה שהיה להם קודם.

יוסי שריד: אם זה יותר גבוה, בסדר.

יוסי שריד: השאלה האם אנחנו מקבלים בסופו של דבר את אותו מוצר.

משה קוסובר: כן, זה מקיף את כל החומר.

משה קוסובר: המעברים הם מ-3 יחידות ל-4 יחידות, או מ-4 יחידות ל-5 יחידות.

יאיר סמוכה: כשאתה נבחן ב-3 יחידות אז זה הציון.

יאיר סמוכה: כאשר ה-3 הוא חלק מ-5 יחידות, ערכו היחסי יורד.

4400: אני אשלח לך, עם החומר שביקשת קודם, גם את ההסברים איך זה נעשה.

לימור לבנת: מבחני המיצב: כל בית-ספר יסודי או חטיבת ביניים משתתף במיצב אחת לשנתיים.

לימור לבנת: כבר התחלנו את זה, אנחנו למעשה ממשיכים.

לימור לבנת: בתשס"ב השתתפו 50% מבתי-הספר, בתשס"ג החצי השני של בתי-הספר, וחוזר חלילה.

לימור לבנת: החל מתשס"ד המיצב יתקיים סמוך לתחילת שנת הלימודים והדוחות ימסרו לבתי-הספר עוד באותה שנה.

אילן שלגי: באילו כיתות יהיה המיצב?

4400: בכיתה ב' בקריאה, ובכיתות ה' ו-ח' ב-4 מקצועות: שפת-אם, אנגלית, מתמטיקה ו---.

4400: העלות של המיצב היא גבוהה מאוד משום שלראשונה השווינו את המעמד של המיצב למעמד של בחינות הבגרות.

4400: כלומר, יהיו משגיחים מבחוץ ויבדקו את הבחינות אנשים מבחוץ ולא המורים עצמם כפי שהיה נהוג בעבר.

4400: זה מייקר מאוד והמשרד סופג את העלות הזאת.

4400: זה ממש בסטטוס של בחינות בגרות.

לימור לבנת: לדידנו יש בזה חשיבות עצומה מפני שעד היום לא היתה בדיקה.

לימור לבנת: אני מרשה לעצמי להגיד שדרוש אומץ-לב מסוים לבצע את זה משום שאנחנו בעצם בודקים את עצמנו, לא מחכים עד שבעוד כמה שנים יבוא שר אחר ואז יבדקו רטרואקטיבית מה היה כאשר אנחנו היינו במשרד.

לימור לבנת: אנחנו בודקים את זה באופן מיידי ברמה שנותנת תוצאות מיידיות, גם אם הן לא טובות.

לימור לבנת: צריך שנדע ואז נוכל לבחון ולראות איך לשפר עכשיו, ולא להשאיר את זה לעוד כמה שנים כשיהיה מאוחר מדי.

לימור לבנת: כך היה נהוג במהלך השנים ואני חושבת שזה שינוי חשוב מאוד, שאני מקווה שיישאר לאורך שנים, גם אחרי שאנחנו לא נהיה במשרד.

לימור לבנת: אולי חלק מכם הספקתם הבוקר לשמוע או לקרוא, המנכ"לית פנתה ביוזמתה לכל קופות-החולים וכולן התגייסו למשימה.

לימור לבנת: כל תלמיד כתה א' יצטרך להביא לבית-הספר אישור שהוא נבדק בדיקת עיניים כדי לבחון האם אין לו ליקויי ראייה שההורים או המורים לא הבחינו בהם.

לימור לבנת: כל קופות-החולים הסכימו לתת את השירות הזה בחינם וכל תלמיד יצטרך להיבדק.

לימור לבנת: מסתבר שחלק מהתלמידים לא יודעים בכלל שהקושי שלהם נובע מבעיות כאלה או אחרות שיש להם בראייה.

לימור לבנת: מדובר על בדיקות אצל אופטומטריסטים ולא אצל אחות בית-הספר.

מוחמד ברכה: זה סידור לשנה אחת?

מוחמד ברכה: יכול להיות שחלק מהתלמידים שלומדים היום בכיתות ב' או ג' סובלים מליקויי ראייה.

מוחמד ברכה: יכול להיות שצריך לעשות בדיקה כוללת, למפות את השטח בעניין הזה ואחר-כך להמשיך.

אורי אריאל: ומה קורה עם התלמידים שסובלים מקשיי שמיעה.

אורי אריאל: הם לא יודעים שהם צריכים ללכת להיבדק?

לימור לבנת: מה שאתה אומר הוא נכון מאוד.

לימור לבנת: בהחלט יש בעיה.

לימור לבנת: הרי היום ההורים יכולים לקחת כל ילד לבדיקה אצל רופא עיניים בקופת-חולים ולשלם 17 שקלים או כמה שזה עולה בגין הבדיקה אצל רופא מקצועי.

לימור לבנת: למרות זה, זה לא תמיד קורה.

לימור לבנת: הרעיון כאן הוא לא רק לתת את הנגישות אלא גם לחייב כי לא כל ההורים מודעים וערים לעניין.

לימור לבנת: נכון שאנחנו לא יכולים לעשות את זה כעת על פני כל המערכת.

לימור לבנת: הגענו להסדר עם קופות-החולים ואני מקווה שזה יהיה לשנים כך שבמשך הזמן כל תלמיד שמגיע לכיתה א' ייבדק.

לימור לבנת: אני מאמינה שכאשר עושים את זה פעם אחת בכיתה א', ההורים כבר ייקחו את הילד להיבדק גם בשלב מאוחר יותר, יהיו ערים יותר לאופציה הזאת.

אילן שלגי: אם לאותו הורה יש ילד גם בכיתה ב' או ג' והוא יביא גם את הילד המבוגר יותר, האם הוא יצטרך לשלם עבור הבדיקה של הילד השני?

4400: כרגע כן.

ארז פרנקל: למה אחיות בתי-הספר לא עושות את הבדיקה?

לימור לבנת: כאשר יש אחות ל-4,000 תלמידים, זה בלתי אפשרי, וגם אין לאחות מיומנות מקצועית מספיקה.

מוחמד ברכה: הבעיה העיקרית היא הגברת המודעות לכן יש אולי מקום להוציא חוזר לעודד את ההורים ואת המחנכים לבקש שהילדים ייבדקו.

מוחמד ברכה: המודעות לא קיימת בכלל.

לימור לבנת: זה מה שעושים, זאת הכוונה.

לימור לבנת: תצא הנחיה של המנכ"לית לכל המנהלים, שכל תלמיד בכיתה א' צריך להיבדק.

לימור לבנת: אבל אפשר להוסיף להנחיה גם המלצה לעקוב ולראות גם אצל ילדים בכיתות אחרות ואם יש חשש כדאי להמליץ להם ללכת לבדיקה.

לימור לבנת: מר ארז פרנקל שאל למה לא אחות בית-הספר.

לימור לבנת: אמרתי לו בקריאת ביניים שקודם כול יש אחות ל-4,000 תלמידים אז קצת קשה לה לעשות את זה.

לימור לבנת: חוץ מזה, האופטומטריסטים – זה מקצועם.

לימור לבנת: זה לא מקצוע של אחות בית-הספר.

לימור לבנת: לא כל הבעיות מצטמצמות לכלל היכולת לקרוא מרחוק.

לימור לבנת: יש בעיות של מיקוד ראייה, יש בעיות שאופטומטריסט מיומן יותר לאתר ולגלות ואילו אחות בית-ספר – אם בכלל יש אחות – פחות מיומנת לגלות.

לימור לבנת: אבל בכל מקרה, זה לא סותר את הזכות או החובה של אחות בית-הספר להיות ערה לזה גם כן, אם היא ישנה בכלל.

לימור לבנת: יש כאן כמה נושאים שהייתי מבקשת שגברת רונית תירוש תתייחס אליהם עוד מעט, לגבי החזרה לבסיסים.

לימור לבנת: בינוי כיתות: אני אחבר את זה גם לחידוש מבנים, ליקויי בטיחות, תקציב בטיחות, שיפוץ מבנים וכל הדברים הללו.

לימור לבנת: המצב הוא כדלקמן: בספטמבר 2001 הממשלה קיבלה החלטה על בניית 4,350 כיתות, שמתוכן 2,350 אמורות היו להיבנות על-ידי מפעל הפיס, 1,000 כיתות אמורות היו להיבנות בשיטת ה-PFI במכרז שהאוצר אמור היה לפרסם, ועוד 925 כיתות על-ידי משרד החינוך בבנייה המתוקצבת.

לימור לבנת: מתוך 925 הכיתות של משרד החינוך – עד סוף השנה הקלנדרית 800 כיתות יהיו בנויות כבר והשאר נמצאות בבנייה.

לימור לבנת: 650 כיתות, מתוך הכיתות המתוקצבות, מוכנות כבר לפתיחת שנת הלימודים.

לימור לבנת: כמו כן עשינו המרה למזגנים בדרום.

אילן שלגי: אני מבין שהחוסר הגדול נובע מהסעיפים האחרים.

לימור לבנת: אני מייד מגיעה.

לימור לבנת: התחלתי מהטוב, אני רוצה להראות את שליש הכוס המלאה, אחר-כך נראה את שני-השלישים החסרים באותה כוס.

לימור לבנת: המכרז שהאוצר פרסם ל-PFI נעצר על-ידי האוצר.

לימור לבנת: פורסם מכרז והאוצר הקפיא אותו באופן חד-צדדי, בניגוד להחלטת הממשלה, בטענות מטענות שונות, שזה לא כדאי וזה לא ככה וזה לא אחרת.

מוחמד ברכה: מה זה עולה לאוצר?

מוחמד ברכה: זה בהחלט לא עולה כבנייה.

לימור לבנת: אבל יש לו שם בכל זאת עלויות מסוימות.

מוחמד ברכה: אבל הן מינימליות לעומת הצורך בבנייה.

לימור לבנת: חבר הכנסת ברכה, יש בינינו הסכמה בעניין זה.

אילן שלגי: החלטת הממשלה היא מ-2001.

אילן שלגי: מתי היתה ההקפאה?

שמחה שניאור: ההקפאה היתה ב-3 ביוני 2003.

לימור לבנת: אני רוצה להבהיר מה המצב וגם להגיד מה הפתרונות שכרגע עולים.

לימור לבנת: החלטת הממשלה היתה בספטמבר 2001.

לימור לבנת: האוצר התמהמה מאוד כי האוצר לא אהב את ההחלטה מלכתחילה והתנגד לה באופן נחרץ.

לימור לבנת: למרות עמדת האוצר, הממשלה קיבלה החלטה.

לימור לבנת: האוצר לא ביצע את המשימה הזאת, למרות תזכורות חוזרות ונשנות שלנו.

לימור לבנת: המכרז ל-PFI לבניית 1,000 כיתות שהיה צריך להיות מפורסם ב-2002 פורסם רק בתחילת שנת 2003.

לימור לבנת: כעבור כמה חודשים, תוך כדי המכרז, כאשר חברות התחילו כבר להגיש הצעות, בחודש יוני האוצר החליט באופן חד-צדדי להקפיא.

לימור לבנת: ביקשתי מהיועצת המשפטית של המשרד, גברת דורית מורג, והיא פנתה ליועצת המשפטית של משרד האוצר וליועץ המשפטי לממשלה בטענה שיש כאן הפרה של החלטת ממשלה ואנחנו דורשים שהאוצר יממש את זה.

לימור לבנת: האוצר הודיע שבדוח מבקר המדינה היתה ביקורת נגד ה-PFI ולכן הם הקפיאו את כל העניין והם לא מבצעים את זה.

שמחה שניאור: 18 חברות הגישו הצעות וממש לפני פתיחות המעטפות החשב הכללי ואגף התקציבים עצרו את המכרז.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל האוצר החליט שהבנייה תהיה על-פי השיטה הזאת.

לימור לבנת: לא האוצר החליט.

לימור לבנת: הממשלה החליטה.

אילן שלגי: האם נמצא כאן נציג של משרד האוצר?

אילן שלגי: אין פה נציג של משרד האוצר, על אף שהוא הוזמן.

לימור לבנת: אני רוצה לעדכן את חברי הוועדה.

לימור לבנת: בעניין הזה אני חזרתי והתרעתי בפני שר האוצר, ראש אגף התקציבים והחשב הכללי, בפני ראש הממשלה ומנכ"ל משרד ראש הממשלה, בלי סוף.

לימור לבנת: כבר ממש נמאסתי על עצמי בעניין הזה אבל העליתי חרס בידי.

לימור לבנת: לפני שבוע נפגשתי עם שר האוצר, שלא היה כל-כך בקיא בעניין הזה כי הוא לא היה שר אוצר בתקופה שההחלטה נתקבלה והוא לא הספיק ללמוד את הנושא.

לימור לבנת: אני עדכנתי אותו והוא ביקש כמה הסברים מאנשי אגף התקציבים.

לימור לבנת: אבל זה לא מה שמשנה כרגע כי בפועל כאמור היו כבר 18 הצעות על השולחן ולפני פתיחת המעטפות המכרז הוקפא.

לימור לבנת: הודעתי לשר האוצר שיש הצעה של החברה למשק וכלכלה של מרכז השלטון המקומי לממן מימון-ביניים בניית 1,000 כיתות לימוד כחלופה ל-PFI הזה.

לימור לבנת: שר האוצר שמע את זה.

לימור לבנת: כבר בשבוע שעבר התקיימה פגישה ראשונה בין גברת יעל אנדורן מהאוצר לבין מר שניאור ממשרד החינוך.

מוחמד ברכה: הכוונה למבנים קשיחים, לא מבנים זמניים?

לימור לבנת: כן, בניית קבע רגילה.

אילן שלגי: תיכף אנחנו נשאל מה הפתרון לספטמבר הקרוב.

מוחמד ברכה: אין פתרון לספטמבר 2003.

לימור לבנת: בשבוע שעבר התקיימה פגישה בין החברה למשק וכלכלה, היושב-ראש והמנכ"ל, לבין מר שמחה שניאור וגברת יעל אנדורן ובמהלכה אכן נדונו הנושאים הללו.

לימור לבנת: שר האוצר חוזר מחופשתו השבוע והוא צריך לקבל החלטה.

לימור לבנת: אני סבורה שזאת החלטה חשובה מאוד.

לימור לבנת: נדמה לי שבאוצר מבינים את זה ורואים את זה.

לימור לבנת: אני מקווה מאוד שזה מה שיהיה.

לימור לבנת: אני מציעה לחברי הכנסת לתבוע את זה מהאוצר, לא פחות ממה שאנחנו תובעים את זה משר האוצר.

אורי אריאל: מה ההמלצה של גברת יעל אנדורן?

לימור לבנת: אני לא יודעת מה ההמלצה שלה.

לימור לבנת: גברת יעל אנדורן היא ספינקס, היא לא אומרת.

אורי אריאל: ראיתי שמר שמחה שניאור מצליח לפצח אותה.

יוסי שריד: מה המשמעות של מימון ביניים?

אורי אריאל: זה תקציב לשנת 2004.

יוסי שריד: החברה למשק וכלכלה החליטה לתת תרומה?

רוחמה אברהם-בלילא: עד שסוף-סוף מישהו מחליט לעזור ולתת תרומה ...

שמחה שניאור: צריך להדגיש ששרת החינוך הביאה בקבינט הכלכלי הצעה אחרת לגמרי מההחלטה שבסוף נתקבלה בממשלה.

שמחה שניאור: הממשלה החליטה על הרשאה רב-שנתית, על כך שמפעל הפיס יבנה כיתות ועל PFI שהוא דבר חדש.

שמחה שניאור: לצערנו הפכו על פניה את ההחלטה.

שמחה שניאור: ההצעה שעומדת היום על הפרק בנושא הזה היא פשוט להדביק את הפיגור הגדול בלוח הזמנים.

שמחה שניאור: לכן ההצעה היא שאנחנו נקבל מייד 1,000 הרשאות שאנחנו עומדים לבנות באמצעות הרשויות המקומיות.

שמחה שניאור: כל רשות שתרצה, והיא עובדת כבר 50% מהפלח עם החברה למשק וכלכלה, תתחיל לבנות, וכך נשיג את פתיחת שנת הלימודים כסדרה ב-1 בספטמבר תשס"ה.

שמחה שניאור: החברה תתחייב לבנות ולקבל 50% מהכיתות שהיא התחייבה לבנותן.

שמחה שניאור: רבותי, את ה-1 בספטמבר תשס"ד כבר הפסדנו.

שמחה שניאור: אנחנו צריכים להדביק את הפער, וטוב שעה אחת קודם, בעיקר בכמה מגזרים כמו המגזר הבדואי בדרום, שפה נתנו נתח גדול, גם מהבנייה של מפעל הפיס וגם מה-PFI, וגם במגזר החרדי באשכולות גדולים שהולכים ומתאכלסים בערים החדשות שנבנות.

שמחה שניאור: זאת השעה האחרונה.

שמחה שניאור: אנחנו מבחינתנו חייבים לקבל הרשאות תקציביות מייד ולנפק אותן לרשויות המקומיות.

שמחה שניאור: החברה למשק וכלכלה מוכנה, אם היא תקבל מחר בבוקר באמצעות הרשויות המקומיות הזמנות, עד שיאושר התקציב להתחיל להפעיל את הפרויקטים.

שמחה שניאור: חשב המשרד ישלם לה בתקציב 2004 על-פי חוזה, שהם יצטרכו לסיים רק 50% ואם לא תסתיים בניית הכיתות הוא לא ייתן להם את ה-50% הנוספים.

שמחה שניאור: בצורה כזאת אנחנו נדביק את הפיגור של שנתיים, שזה קריטי בכמה מהמגזרים שציינתי.

יוסי שריד: בכל שנה היית בונה פחות או יותר 2,500 כיתות.

יוסי שריד: למה השנה לא בנית 2,500 כיתות?

אילן שלגי: מר שניאור, אתה תדבר אבל לא כרגע.

אילן שלגי: אני מבקש שהשרה תמשיך בסקירה.

אילן שלגי: היות ודובר על שלושה מקורות תקציביים והיא הגיעה רק לשני, את מלוא הבעיה אנחנו נבין בעוד כמה דקות.

יוסי שריד: זה לא שלושה מקורות.

יוסי שריד: למשרד החינוך יש אחריות גם על מפעל הפיס.

יוסי שריד: האם מפעל הפיס זה חנות פרטית של מישהו?

יוסי שריד: האחריות היא על משרד החינוך.

לימור לבנת: אנחנו אחראים גם על מפעל הפיס?

יוסי שריד: בוודאי, לצורך בניית הכיתות אתם אחראים.

לימור לבנת: דיברתי על 2,350 כיתות.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שריד, כאשר אתה היית שר החינוך האם גם אז היית אחראי על מפעל הפיס?

יוסי שריד: בוודאי.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה כיתות בנו אז?

יוסי שריד: שמעת כמה בנו, 2,500 כיתות בשנה.

לימור לבנת: אולי כדאי שנסיים את הסקירה ואז חברי הכנסת יבינו.

לימור לבנת: הממשלה החליטה ש-2,350 כיתות ייבנו באמצעות מפעל הפיס.

לימור לבנת: למעשה ההסכם נעשה בין מפעל הפיס לבין משרד האוצר, שעל-פיו היו אמורים לבנות 2,350 כיתות.

לימור לבנת: משרד החינוך לחלוטין לא היה מעורב בהסכם הזה.

4400: יש הסכם ביניהם על הגדלת הזכות להימורים.

לימור לבנת: ביניהם יש הסכם על הגדלת הזכות להימורים, אינני מכירה את הפרטים שלו וגם לא בקיאה בהם.

לימור לבנת: מכל מקום, משרד החינוך לא היה שותף להסכמים בין מפעל הפיס ובין האוצר והוא אינו צד בהסכמים הללו.

יוסי שריד: מה זאת אומרת שהוא איננו צד?

יוסי שריד: משרד החינוך צריך לוודא שיהיו מספיק כיתות בפתיחת שנת הלימודים.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: משרד החינוך יחליט לקנות כרטיסי פיס וכך הוא יוודא שלמפעל הפיס יהיה כסף ...

אורי אריאל: כל תלמיד שהולך לרופא עיניים יחויב לקנות כרטיס הגרלה של מפעל הפיס ...

לימור לבנת: משרד החינוך אינו צד להסכם שנעשה בין משרד האוצר ובין מפעל הפיס, למעט העובדה שמשרד החינוך הוא זה שצריך לספק את הפרוגרמות ולאשרן.

לימור לבנת: משרד החינוך עשה תכנון של החלוקה של 4,350 הכיתות האלה, של הרשימות, אלה שייבנו באמצעות המשרד, אלה שייבנו באמצעות מפעל הפיס ואלה שייבנו באמצעות ה-PFI.

לימור לבנת: התוצאה היא כדלקמן: מפעל הפיס נכון להיום בנה 700 כיתות מתוך 2,350 הכיתות.

לימור לבנת: היתר, חלקן נמצא בבנייה.

לימור לבנת: אבל מפעל הפיס הודיע לפני כמה שבועות לראשי הרשויות שהוא הקפיא ולא מתחיל אפילו בבניית 1,100 כיתות מתוך 2,350 הכיתות בשל ויכוחים שיש לו מול האוצר.

לימור לבנת: מנכ"ל מפעל הפיס נמצא פה, הוא רוצה להעיר הערה.

אילן שלגי: תיכף אדוני, אנחנו נרצה לשמוע אותך.

לימור לבנת: יש בידי מכתבים שמפעל הפיס כתב לראשי רשויות מקומיות, כמו מר צילקר ואחרים, שהוא מודיע שהוא החליט להקפיא בניית 1,100 כיתות מתוך 2,350 כיתות.

לימור לבנת: הוא לא התחיל אפילו לבנות אותן ולא יתחיל, והוא גם הפסיק בנייה בחלק מהכיתות האחרות שכבר התחיל לבנותן.

לימור לבנת: המשמעות של זה היא חמורה ביותר.

לימור לבנת: לנו אין שום אמצעי אכיפה ולחץ מכל סוג שהוא על מפעל הפיס.

לימור לבנת: מפעל הפיס לא מקבל מאיתנו היתרים.

לימור לבנת: הנושא הזה נתון בידי האוצר ובידי הממשלה.

אילן שלגי: וגם בידי חברי הכנסת.

טלב אלסאנע: אבל יש התחייבות.

יוסי שריד: כל שנה היו בעיות עם מפעל הפיס.

לימור לבנת: אני חושבת שטוב עשית, אדוני היושב-ראש, שהזמנת את מנכ"ל מפעל הפיס כדי לשמוע מהם הסברים.

לימור לבנת: בעינינו העניין הזה חמור ביותר.

לימור לבנת: כבר היום יש מחסור בכיתות אבל בינתיים איכשהו פתרנו אותו באמצעות 200 מבנים יבילים.

לימור לבנת: זה פשוט זריקת 14 מיליון שקלים מכספי הציבור על 200 מבנים יבילים בלתי אפשריים, שאינם ראויים להיות כיתות לימוד, שממילא כעבור 5 שנים יוצאים לחלוטין מכלל שימוש.

לימור לבנת: אבל זה עוד כלום לעומת מה שצפוי לנו לקראת תשס"ה אם לא ייעשה מעשה, ומייד, בשני המישורים: מול מפעל הפיס – שכפי שציינתי הפסיקו את הבנייה של מה שהתחילו לבנות והקפיאו לחלוטין התחלת הבנייה של 1,100 כיתות – וכמובן מול אוצר, באותו תהליך של 1,000 כיתות שעליו דיברתי קודם, שיש לו כרגע פתרון כלשהו מול החברה למשק וכלכלה.

לימור לבנת: צריך לבדוק אותו, אני לא יודעת אם הוא טוב.

לימור לבנת: אבל אם הוא לא טוב או אם הוא כן טוב, האוצר צריך לתת פתרון מיידי, ואין זמן להמתין כי אם זה לא יתחיל מייד זה לא יהיה גם בתשס"ה ואז נעמוד לא עם 200 כיתות יבילות אלא עם אלפי כיתות יבילות ועם הוצאה של עשרות מיליוני שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: איך נציג של משרד האוצר לא מגיע לישיבה כל-כך חשובה?

רוחמה אברהם-בלילא: זה חמור מאוד.

אילן שלגי: האם בתחילת השנה בעוד שבועיים כל ילד יימצא בכיתה?

אילן שלגי: האם בנוסף לפתרון של מבנים יבילים המשמעות היא שתהיינה כיתות גדולות יותר?

אילן שלגי: האם בגלל המחסור בכיתות יצטופפו יותר תלמידים בכיתות ולא תפוצלנה כיתות?

אילן שלגי: הכוונה היא שלא יהיה ילד מחוץ לכיתה, אבל אני גם לא רוצה שילד ילמד בכיתה של 43 תלמידים.

לימור לבנת: זה לא יהיה.

לימור לבנת: יהיו כיתות לכולם הודות ל-200 המבנים היבילים שהזכרתי קודם.

לימור לבנת: אולי מר שניאור יוכל לתת יותר פרטים, אני לא בקיאה בזה לעומק.

לימור לבנת: בשנת 2000 היה תקציב של 125 מיליון שקלים בבסיס לחידוש מבני חינוך.

לימור לבנת: בשנת 2001 הוא קוצץ נקודתית על-ידי האוצר.

לימור לבנת: למה אני אומרת נקודתית?

לימור לבנת: כי הוא לא חלק מתקציב המשרד אלא חלק מתקציב הפיתוח.

לימור לבנת: חידוש מבנים זה כשלוקחים בתי-ספר שנבנו לפני 40-50 ואפילו 60 שנים, מחדשים אותם ועושים מהם מבנים יפהפיים, חדשים לחלוטין.

לימור לבנת: זה עונה על צרכי הבטיחות של התלמידים וגם יוצר תנאים נורמליים, שבאמת מרחיבים דעתו של תלמיד ושל מורה ומאפשרים לימודים.

לימור לבנת: נעשית בעניין הזה עבודה בלתי רגילה, עבודה יפהפיה.

לימור לבנת: אמרתי שבשנת 2000 בסעיף התקציבי הזה היו 125 מיליון שקלים.

לימור לבנת: בשנת 2001 האוצר קיצץ אותו נקודתית, בתקנה התקציבית הזאת, ל-99 מיליון שקלים.

לימור לבנת: בשנת 2002 האוצר קיצץ אותו, נקודתית שוב, ל-45 מיליון שקלים.

לימור לבנת: בשנת 2003 האוצר קיצץ אותו נקודתית למינוס 4.5 מיליון שקלים, כלומר אנחנו חייבים בכלל כסף לאוצר בגין חידוש מבנים, ושקלתי לשלוח פועלים שיתחילו לשפץ איזה בניין של האוצר כדי שנחזיר את החוב שלנו ...

לימור לבנת: המשמעות היא שהשנה לא התבצעה בכלל עבודה של חידוש מבנים אלא רק השלמות של מה שהתחילו קודם.

לימור לבנת: יש בתי-ספר שעומדים מוכנים ורק אין להם חלונות.

לימור לבנת: אין מאיפה לתת לזה כסף כי כאמור הקיצוץ היה ייעודי בתקנה התקציבית הזאת.

מוחמד ברכה: בעין מאהל יש בית-ספר משופץ של קרוב ל-1,300 תלמידים שאין בו בכלל שירותים ולכן כנראה ב-1 בספטמבר שנת הלימודים לא תיפתח שם.

לימור לבנת: כנראה לא הספיקו ונגמר התקציב.

מוחמד ברכה: יכול להיות שיש חדר שירותים אחד ל-1,300.

מוחמד ברכה: אני לא יודע איך אפשר להסתדר עם דבר כזה.

יוסי שריד: אני הצעתי בשעתו אגרת אסלה, כמו שיש אגרת בחינות.

לימור לבנת: פניתי כמה פעמים לשר האוצר וביקשתי שייתנו ולו תקציב חלקי ומזערי שיאפשר לבצע את ההשלמות שמדובר עליהן, כמו בעין מאהל או כמו באותו בית-ספר שחסרים בו רק החלונות ולמעשה אי אפשר ללמוד בו.

לימור לבנת: אגב, הוא יהפוך אחר-כך הרי למאורה לעבריינים ולמעשני סמים, למי יודע מה.

לימור לבנת: כאשר מבנה גדול עומד ריק ופרוץ ואין בו כלום ברור לגמרי מה יקרה בו אחר-כך.

לימור לבנת: זה הרי יהיה נזק חברתי ממדרגה ראשונה, כפול ומכופל.

לימור לבנת: לצערי הבקשה שלי לא נענתה ואין לי מענה.

לימור לבנת: בשלוש השנים עד תשס"ג האוצר נתן מדי שנה 20 מיליון שקל תוספת תקציבית לתיקון ליקויי בטיחות.

לימור לבנת: זאת בעקבות התאונה הנוראית בבאר-שבע שבה נהרגו שני ילדים, לאחריה הוחלט שהאוצר ייתן מדי שנה סכום כסף מסוים.

לימור לבנת: צריך לומר שהאחרית בעניין הזה חלה על הרשויות המקומיות ועל הבעלויות ולא על משרד החינוך אבל למרות זה האוצר החליט לתת מדי שנה 20 מיליון שקל לתיקון ליקויי בטיחות, לתקנה תקציבית מיוחדת שנפתחה לצורך העניין.

לימור לבנת: האוצר העביר 20 מליון שקל במשך שלוש שנים.

לימור לבנת: לפני שנתיים הוא סירב לתת אך הכרחנו אותו ובשנה שעברה הוא סירב שוב.

לימור לבנת: הבאנו את זה לשולחן הממשלה ובסופו של דבר האוצר התכופף ונתן 15 מיליון שקלים ומשרד החינוך תרם לעניין הזה 5 מיליון שקלים.

לימור לבנת: השנה האוצר סירב להעביר ולו אגורה אחת, אין תקציב, לא תוקנו ליקויי בטיחות מתוך המסגרת הזאת.

לימור לבנת: הכול מוטל על הרשויות המקומיות שממילא גם כך נמצאות בצרות גדולות מאוד.

לימור לבנת: אם אני מחברת את כל הדברים הללו – אין בנייה, אין תיקון ליקויי בטיחות ואין חידוש מבנים – המשמעת היא בעצם שהמערכת היא בכי רע והמצב הולך ומידרדר מרגע לרגע.

לימור לבנת: אין חוכמות, צריך לתחזק את זה, אחרת זה לא עובד, זה לא יכול לבוא מהירח.

לימור לבנת: בעניין האבטחה אולי גברת רונית תירוש תתייחס אחר-כך.

לימור לבנת: הערה אחרונה לשאלה שלך על ארגוני המורים ואיומי ההשבתה.

לימור לבנת: שמענו את ההכרזה על סכסוך עבודה ואיומי השבתה.

לימור לבנת: אני רוצה לומר כאן באופן הנחרץ ביותר, בראייה שלנו אין כל הצדקה, לא מהותית ובוודאי לא מסיבות אחרות, להשבתת מערכת החינוך בפתיחת שנת הלימודים.

לימור לבנת: הריטואל הזה של איומי השבתה באמת קצת נמאס.

אילן שלגי: עונת התפוזים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה כבר חלק משגרת חיינו.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, שני ארגוני המורים – כל אחד מהם הכריז סכסוך עבודה מסיבות שונות.

לימור לבנת: ארגון המורים העל-יסודיים טוען שחלק מהשעות שהוחזרו לא הוחזרו למקומות שהוא חשב שהן צריכות להיות מוחזרות.

לימור לבנת: אם חברי הוועדה ירצו הם יוכלו לשמוע פרטים.

לימור לבנת: סליחה, ארגון המורים העל-יסודיים לא הכריז על סכסוך עבודה.

לימור לבנת: הסתדרות המורים הכריזה על סכסוך עבודה, אבל יש איומי השבתה.

לימור לבנת: לא הכרזתם סכסוך אבל שמענו איומים כאלה או אחרים.

לימור לבנת: אם אין אז אני הכי שמחה בעולם ואני מברכת אתכם על כך שאין איומי השבתה.

לימור לבנת: אם צריך, גברת לאה רוזנברג תשמח להסביר את כל העניין של החזרת השעות.

גילה פינקלשטיין: מה בנושא התמריצים למורים בישובי פריפריה?

לימור לבנת: אני מייד אתייחס לעניין הזה, זה הטענה של הסתדרות המורים.

4400: בכל זאת, יש איום בפתח לסכסוך עבודה על רה-ארגון במשרד.

לימור לבנת: נכון, גם את זה כדאי לדעת.

לימור לבנת: הסתדרות המורים אכן הכריזה סכסוך עבודה על כך שבוטלו תמריצים ל-7,000 מורים באזורי עדיפות לאומית ב'.

לימור לבנת: אני רוצה, ברשותכם, להסביר במה מדובר, במשפט אחד.

אילן שלגי: זה נוגע לכל עובדי המדינה, לא רק למורים.

לימור לבנת: עד שנת 1995 הממשלה הכירה באזורי עדיפות לאומית ב'.

לימור לבנת: בשנת 1995 הממשלה החליטה לבטל את ההכרה באזורי עדיפות לאומית ב' והיא עברה לאזור עדיפות לאומית אחד.

לימור לבנת: יצאו שורה של ישובים, 9 ישובים או יותר, מאזורי עדיפות וכל התמריצים שניתנו לאותם ישובים עד 1995 בוטלו באותה החלטת ממשלה.

לימור לבנת: נשארו רק התמריצים שניתנו למורים.

לימור לבנת: מדובר ב-7,000 מורים שעד 1995 כאמור קיבלו תוספת בגין היותם מורים באזורי עדיפות לאומית ב'.

לימור לבנת: אגב, רק חלקם עברו לגור באותם ישובים.

לימור לבנת: חלקם גרו שם עוד קודם לכן וחלקם עברו.

לימור לבנת: במסגרת התכנית הכלכלית שהועברה בחודש מרס השנה בממשלה, הממשלה החליטה (החלטה מספר 78) לבטל את התמריצים למורים באזורי עדיפות לאומית ב', שזה היה הסרח העודף היחיד שנשאר מתוך התמריצים שניתנו באותם אזורי עדיפות.

לימור לבנת: למעשה זה משווה את מצבם למצב המורים בכלל הארץ.

לימור לבנת: צריך לזכור שמדובר רק במורים ותיקים משום שמאז 1995 מורים חדשים שהצטרפו כבר לא קיבלו תמריצים אלא רק הוותיקים שבהם.

לימור לבנת: כדי לסבר את האוזן כדאי שהוועדה תדע שמדובר בהיקף של 60 מיליון שקל, רק הדלתא של התמריצים לאותם 7,000 מורים.

לימור לבנת: הנושא הזה עבר, כאמור, בהחלטת ממשלה.

לימור לבנת: למשרד החינוך אין שום מקורות לממן את 60 מיליון השקלים הללו.

לימור לבנת: לכן, למרות שכואב הלב ולמרות שזה לא נעים, למרות שזה לא נוח אנחנו יודעים שבוטלו הטבות מס בנגב ואנחנו יודעים שבוטלה עוד שורה ארוכה מאוד של הטבות שניתנו בעבר לאזורים גיאוגרפיים שונים.

לימור לבנת: נכון, זה לא נעים.

לימור לבנת: קוצץ השכר לעובדי המדינה, קוצץ השכר גם למורים במסגרת הזאת.

אילן שלגי: ההסכם עם המורים שבו הם התחייבו לא לשבות היה אחרי אותה החלטת ממשלה?

לימור לבנת: כן, בוודאי.

אילן שלגי: זה היה אמור להיות ידוע להם.

לימור לבנת: אני מניחה שכן.

לימור לבנת: אני לא מתארת לעצמי שלא ידעו על כך.

גילה פינקלשטיין: הגיעו הרבה תלונות ממורים שהעתיקו את מקום מגוריהם עם המשפחות שלהם לישובים המרוחקים האלה ועכשיו הם שומעים שהתמריץ בוטל.

לימור לבנת: מתי הם העתיקו את מקום מגוריהם?

לימור לבנת: לפני עשרים שנים.

אילן שלגי: אחרי השרה אנחנו נבקש לשמוע את ארגוני המורים ואת מנכ"ל מפעל הפיס.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, עם כל זה אנחנו פותחים את שנת הלימודים.

לימור לבנת: עם כל הקשיים, עם כל החריקות, עם כל הבעיות אני מקווה שנפתח אותה בחדווה ובשמחה ובידיעה שהאתגרים הם מורכבים מאוד וקשים מאוד.

לימור לבנת: מי שחושב שאפשר למצוא פתרונות פלא שוגה, מי שחושב שאפשר לראות הכול ורוד מגזים, וגם מי שרואה את הכול שחור טועה.

לימור לבנת: צריך לראות את הדברים באופן מאוזן, בראייה מאוזנת, על ההישגים, על האור בקצה המנהרה, על השינויים שאנחנו מכניסים ושבבוא העת יתנו את התוצאות שלהם, וגם על הקשיים המאוד מאוד מאוד משמעותיים שעומדים בפנינו, ולכן האתגר הוא כל-כך גדול.

לימור לבנת: אני מודה לכל מי שנרתם, וכמובן לעובדי המשרד שנרתמים לסייע בתקופה לא פשוטה, למנהלים, לכל מי שעוסק במלאכה הזאת בתוך המערכת.

לימור לבנת: תודה.

אילן שלגי: תודה גברתי השרה.

אילן שלגי: אנחנו נאמר תודה שוב בסוף הישיבה.

4400: אני רוצה לומר רק משפט אחד.

4400: בהמשך לדברי השרה שמודה לכל מי שנרתם לסייע לפתיחה נאותה של שנת הלימודים אני חייבת לומר בכל זאת שארגון המורים, בשונה משנים עברו, ולצערי בשונה מהסתדרות המורים, עושה המון מאמצים, למרות כל הקשים, לא להשבית את המערכת.

4400: אני חייבת לציין את זה לשבח.

אילן שלגי: לא נמצא פה נציג של הסתדרות המורים.

אילן שלגי: נשמע בקצרה את מר רן ארז מארגון המורים העל-יסודיים ואחר-כך את מר סוטניק, מנכ"ל מפעל הפיס.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להגיד משהו משמח, אם תרשו לי.

אילן שלגי: תספרי לנו אם המורים יסכימו גם לשכר דיפרנציאלי, לתמרץ את המוכשרים.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להכניס לכאן אווירה שמחה מאוד.

גילה פינקלשטיין: השרה אמרה: "לראות את האור, לראות בצורה מאוזנת".

גילה פינקלשטיין: בדרכי לכאן שמעתי משהו ששימח אותי, ההחלטה להחזיר את המנהג שכאשר מורה נכנס לכיתה התלמידים קמים, דבר שאני רגילה לו כי בממלכתי-דתי הוא תמיד היה קיים.

גילה פינקלשטיין: לא צריך להסתכל על זה כאקט בלבד אלא גם על כל מה שמעבר לזה.

יוסי שריד: אני עצרתי בדרך, ירדתי מהאוטו והתחלתי לשיר.

יוסי שריד: זה יותר ממשמח, זה מרגש.

יוסי שריד: הנהג שלי התחיל לבכות ...

גילה פינקלשטיין: אנחנו אומרים שמאחורי הלצה האמת מציצה.

גילה פינקלשטיין: אם תחשבו מה עומד מאחורי המנהג הזה, אני חושבת שיש לזה משמעות רבה.

גילה פינקלשטיין: פעם כאשר מורה היה נכנס לכיתה כל הכיתה קמה.

גילה פינקלשטיין: בבתי-ספר ממלכתי-דתי זה תמיד היה קיים ועכשיו רוצים להכניס את הנוהג הזה לכל בתי-הספר.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת שזה מכניס אווירה שונה.

גילה פינקלשטיין: זה אמנם נראה אקט קטן וסמלי אבל בעצם הוא כורך סביבו אווירה שלמה.

יוסי שריד: זה כמו "צעד קטן לאנושות" ...

גילה פינקלשטיין: מי שהיה מורה או מנהל יודע שכאשר כיתה קמה זה גם שובר את האווירה באותו רגע ומתחילים את השיעור באווירה אחרת.

יוסי שריד: בהחלט, יש המון רעש של הכיסאות שזזים.

4400: אגיד לחבר הכנסת שריד מה הנהג שלי אמר באותו רגע, בניגוד לאמא שחשבה שקימה למורה אולי תהיה צינית.

4400: הוא אמר לי לומר לה: מה עדיף, שהילד יקבל את המורה כשהרגליים שלו על השולחן?

4400: יושבים פה מנהלים והם יספרו לך כמה ילדים יושבים עם הרגליים על השולחן ואומרים למורה: "אה, הגעת?", וזה במקרה הטוב.

יוסי שריד: בין ישיבה עם רגליים על השולחן לבין עמידה עם רגליים על הקרקע יש עוד כמה מקומות לשים את הרגליים.

4400: לכן הצענו עוד כמה דברים.

4400: אז לא לזלזל.

יוסי שריד: עוד לא שמעת את דעתי בעניין הזה.

יוסי שריד: במקום להקים את התלמידים אני בעד להושיב את התלמידים יותר שעות.

יוסי שריד: חוץ מזה, הם כל הזמן קמים: הם קמים להמנון, הם קמים עכשיו למורה.

יוסי שריד: הם כל הזמן יהיו על הרגליים, הם יפלו מהרגליים.

רן ארז: צר לי מאוד להיווכח שאצל לא מעט אנשים ממשיך הריטואל להאשים את המורים מדי 1 בספטמבר בהשבתות.

רן ארז: רק כדי לסבר את האוזן, ב-15 השנים האחרונות היו רק 3 השבתות ב-1 בספטמבר.

רן ארז: פעם אחת ב-1995, כאשר שבתנו על מנת לדאוג לכך שבבתי-הספר תהיה אבטחה; פעם שנייה ב-1998, כשרצינו שמורים יתוגמלו על טיולים; ופעם שלישית בשנה שעברה, כאשר היו קיצוצים ופוטרו מורים רבים.

רן ארז: בסך הכול ב-15 שנים המורים שבתו רק 3 פעמים ב-1 בספטמבר.

אילן שלגי: אבל אף פעם עוד לא היתה שביתה שנה אחר שנה ב-1 בספטמבר.

אילן שלגי: אנחנו מקווים מאוד שזה לא יקרה הפעם.

רן ארז: כדאי לזכור שהמורים הם לא שק החבטות של כל אחד ואחד.

רן ארז: אנחנו עושים עבודה חשובה מאוד למדינת ישראל.

רן ארז: צריך לנסות לפרגן לנו קצת ולא רק להאשים אותנו בכל מיני דברים שנוח להאשים.

רן ארז: עכשיו לעצם העניין.

רן ארז: אנחנו יודעים לכבד הסכמים.

רן ארז: אנחנו חתמנו על הסכם, שתמורת ההסדר של החזרת שעות למערכת החינוך, שבחלקן הגדול הן במימון שלנו, אנחנו לא נשבות.

רן ארז: מה שעניין אותנו, שתלמידים ילמדו יותר ומורים יפוטרו פחות.

רן ארז: אני חייב לומר, משרד החינוך קיבל מאיתנו את הכסף והוא העביר את הכסף לבעלויות, לא השאיר אצלו כלום, אבל לצערנו עד לרגע זה הבעלויות לא החזירו את המורים המפוטרים.

רן ארז: אני מדבר על מורים שעובדים בבעלויות כמו עיריות, רשתות חינוך וכדומה.

רן ארז: אנחנו נמצאים בבעיה לא קטנה.

רן ארז: כל הקיץ עבדנו על מנת לפתור את הבעיה הזאת ולהחזיר מורים לעבודה.

רן ארז: בדקנו בית-ספר בית-ספר, מורה מורה, מנהל מנהל, בעלות בעלות.

רן ארז: חלק גדול הצלחנו אבל עדיין נשארו לא מעט מורים בחוץ, למרות שאת הכסף שילמנו ולמרות שמשרד החינוך העביר את הכסף לבעלויות.

רן ארז: בהסכם יש סעיף נוסף, שהמשרד מתחייב לבדוק את כל אותן בעלויות שיקבלו את הכסף, אם החזירו או לא החזירו את המורים.

רן ארז: המשרד, לפי מה שנמסר לי, בודק כבר חודש את הסוגייה הזאת ועוד לא קיבלנו שום תוצאה.

רן ארז: בשלב זה הבעיה עדיין לא נפתרה.

רן ארז: אני מקווה שבעזרת השם עד פתיחת שנת הלימודים נפתור את הבעיה, או שיישארו רק מעט מאוד מפוטרים, אבל אני רוצה שתדעו שעבדנו לילות כימים לפתור את הבעיה, כפי שאמרה המנכ"לית, והיא היחידה לצערי שציינה את זה.

רן ארז: אנחנו נמצאים באי-שקט לא קטן במערכת החינוך.

רן ארז: אם המורים אינם שקטים והם טרודים בכל מיני דברים, גם אם הם לא שובתים עבודתם עלולה להיפגע.

רן ארז: הם לא שקטים מכך שחלק לא חזרו לעבודה; הם לא שקטים כי שומעים כל הזמן על מעבר מערכת החינוך לחמישה ימי עבודה בשבוע; הם לא שקטים כי שומעים על כל מיני תכניות לביזור מערכת החינוך וכל מיני דברים שהם לא כל-כך מבינים אותם וחוששים מפניהם ולא כל-כך משתפים אותם.

רן ארז: הדבר הזה מכניס לא מעט אי-שקט ואי-סדר אצל ציבור המורים.

רן ארז: אני מבקש מהנהלת משרד החינוך לשבת איתנו, להסביר לנו מה מתכוונים לעשות, באילו שלבים נמצאים הדברים השונים שהם מבצעים.

רן ארז: אנחנו לא יודעים הכול ולכן אנחנו גם לא יכולים בכל מצב ומצב לשתף פעולה איתם, מחוסר ידיעה, מחוסר שיתוף בקבלת ההחלטות ובביצוע.

רן ארז: אני רוצה להיות אופטימי לקראת פתיחת שנת הלימודים אבל אי אפשר להתעלם מבעיות שקיימות במערכת.

רן ארז: כל אחד ואחד צריך לתת את חלקו כדי שהבעיות האלה תיפתרנה.

אילן שלגי: תודה.

אילן שלגי: מר סוטניק, אנא הסבר לנו למה אתם לא עומדים בהתחייבות.

שאול סוטניק: קודם כול, אני רוצה לבשר לוועדה, אתמול ניהלנו כל היום והלילה משא ומתן עם האוצר על ההסכם שחתמנו לפיו היינו צריכים לקבל משחקים חדשים ולא קיבלנו.

שאול סוטניק: ביקשנו אישור להלוואת מסגרת.

שאול סוטניק: זה לא כסף של המדינה, זה כסף פרטי שלנו בבנקים.

שאול סוטניק: הבוקר הודיעו לי שהאוצר הסכים לתת לנו את האישור למסגרת הלוואה של חצי מיליארד שקלים ל-10 שנים, בדיוק בתנאים שביקשנו מהאוצר לפני כשלושה חודשים.

שאול סוטניק: קיבלנו את זה הבוקר ולפיכך החל ממחר נתחיל לשחרר את כל האישורים להמשך הבנייה וכל ההרשאות התקציביות יחזרו לרשויות.

אילן שלגי: אתם תודיעו לרשויות שההקפאה מובטלת?

אילן שלגי: זה בשורה טובה.

שאול סוטניק: ההקפאה מבוטלת.

שאול סוטניק: אני מבקש להודיע לוועדה שאנחנו מצאנו תחליף לקבלת משחקים חדשים, שזה מקור ההכנסות שלנו, ובלית ברירה הלכנו לבנקים וביקשנו לקבל מסגרת הלוואה של חצי מיליארד שקלים.

שאול סוטניק: האישור ניתן והחל ממחר אנחנו נתחיל לשחרר את כל האישורים.

אורי אריאל: אם תקבלו קזינו, זה יפתור לך את הבעיה?

אילן שלגי: עכשיו שמעת, כבר לא צריך קזינו.

יוסי שריד: מתי מפעל הפיס הודיע למשרד החינוך שהוא לא יעמוד במכסה שלו?

שאול סוטניק: לפני כארבעה חודשים, בשקיפות מלאה.

יוסי שריד: ובאורח פלא אתמול בלילה זה הסתדר?

שאול סוטניק: אנחנו מנהלים משא ומתן עם האוצר כבר חודש וחצי.

שאול סוטניק: לפני כחודש וחצי קיבלנו אישור לקחת הלוואה של 350 מיליון שקל ולהחזיר אותה תוך שנתיים.

שאול סוטניק: מי שמכיר קצת כלכלה יודע שאי אפשר לקחת הלוואת מסגרת של 350 מיליון שקל לשנתיים.

שאול סוטניק: בריביות שלנו אין כדאיות לדבר הזה.

שאול סוטניק: ביקשנו לקבל חצי מיליארד שקל להחזר תוך 10 שנים.

שאול סוטניק: אני שמח לבשר שאנחנו קיבלנו בדיוק מה שביקשנו ואנחנו נשחרר את כל הכיתות.

שאול סוטניק: אנחנו לא הקפאנו אתרים שהתחילו לבנות.

שאול סוטניק: ההקפאה היתה על כיתות שלא קיבלו את ההרשאות.

שאול סוטניק: אי לכך אני הבאתי – ואשאיר את זה אצל יושב-ראש הוועדה – תמונות של כל האתרים, שזה מסתכם ב-1,100 כיתות שנמצאות בבנייה ולא עצרו את בנייתן.

לימור לבנת: אני מציעה, אדוני היושב-ראש, שחברי הכנסת יוודאו שכיתות הלימוד של תלמידי ישראל לא יהיו בנות-ערובה של מפעל הפיס.

לימור לבנת: למרות הדברים שנאמרו עכשיו, שאני שמחה עליהם, אני לא יודעת מה יקרה בעוד יומיים, אם לא יהיה שוב סכסוך בין האוצר לבין מפעל הפיס.

אילן שלגי: אנחנו גם שמענו שייצאו מכתבים לרשויות על שמבטלים את ההקפאה.

אורי אריאל: אני שמח לשמוע שאין השבתות, לפחות בשלב זה.

אורי אריאל: אני מבין שתמיד יכולה להיות איזה בעיה.

אורי אריאל: אני מציע לארגוני המורים שאם יש סיבה להשבתה, וזה יכול להיות, אני לא שולל את זה לגמרי – אני צריך להגיד לפני כן שאשתי היא מורה – בכל מקרה אני רוצה להגיד שלא חייבים לשבות בתחילת השנה.

אורי אריאל: אני לא אומר את זה כנגדכם, אני אומר את זה לכולנו כי זאת מערכת שחשובה לכולנו.

אורי אריאל: כולנו הורים לילדים שלומדים או שלמדו או שילמדו במערכת החינוך.

אורי אריאל: חלק מהדברים ששמעתי מהשרה ומהמנכ"לית הם חידושים, וזה חשוב, כמו ההכנסה של האינטרנט ודברים אחרים.

אורי אריאל: צריך כל הזמן לקדם את המערכת בכלים מהסוג הזה שהם נכונים והם יגיעו לכל בית.

אורי אריאל: זה ייקח עוד 3 שנים, עוד 5 שנים, בסוף כולם יהיו מחוברים למכשירים האלה.

אורי אריאל: חשוב לקדם את זה.

אורי אריאל: אני רוצה לסיים בנושא התקציב.

אורי אריאל: בחלק גדול מהדברים – אמנם לא בכולם – הבעיות הן תקציביות.

אורי אריאל: הרי יש תקציב למדינה והשאלה לאן הוא הולך.

אורי אריאל: אני חושב שסדרי העדיפויות הם לא נכונים.

אילן שלגי: בזה חבר הכנסת שריד מסכים אתך.

אורי אריאל: אם אני צריך להשוות נניח בין נושא הביטחון, שאני קצת עוסק בתקציב שלו, לבין ענייני החינוך – זה לא סדרי עדיפויות נכונים.

אורי אריאל: ולא שבביטחון אפשר לקצץ בלי לשים לב.

אורי אריאל: אם מקימים גדר ב-7 מיליארד שקל – אז יש כסף, רק החליטו שהוא הולך לזה וזה מה שחשוב כרגע.

אורי אריאל: לכן אני אומר ליושב-ראש הוועדה ולשרה, עלינו להירתם לעזור במאבק לקראת תקציב השנה הבאה שעכשיו מכינים אותו.

אורי אריאל: מה שנבשל עכשיו הרי יהיה לנו לשנתיים הבאות, גם בכיתות, גם בפיתוח, גם במשחקי הימורים, גם בעידוד מורים לאזורי פיתוח, בכל הנושאים.

אורי אריאל: בסוף זה כסף, ב-90% זה כסף.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אני מציע לזמן ישיבה עם הנהלת משרד החינוך לקראת תקציב השנה הבאה, לראות שלא נרוץ אחרי התקציב אלא נרוץ אם אפשר לפני התקציב, ופה זה תלוי בנו.

אילן שלגי: נדמה לי שזה כבר או-טו-טו מאוחר כי בממשלה עומדים להציג את התקציב בספטמבר.

רוחמה אברהם-בלילא: ב-14 בספטמבר עומדים להציג את התקציב.

אורי אריאל: אפשר עוד להשפיע על זה עכשיו ולא אחרי כן.

אורי אריאל: זה הטעות הקבועה הרי שבאים אחרי, כשהכול סגור ואז אומרים: תפתחו את זה.

יוסי שריד: יש דברים שהיו לי במידה מסוימת לזרא ולו רק בגלל הסיבה הפשוטה שאני חוזר עליהם מדי פעם.

יוסי שריד: כולנו אחוזים לפעמים באיזה רוח תזזית ויש איזה מטוטלת, ובכל פעם אנחנו מפתחים לעצמנו איזה מנטרה חדשה ואחר-כך אפילו אנחנו מתחילים להאמין בה.

יוסי שריד: בחודשים האחרונים התפתחה מנטרה – ברור למה היא התפתחה אבל אין לי זמן עכשיו וגם לא כל-כך חשוב לנתח את זה – שלא הכול עניין של כסף.

יוסי שריד: קודם כול, על פי ההגדרה כמעט, מנקודת ראות פילוסופית בכלל אין דבר כזה "הכול".

יוסי שריד: ברור שלא הכול.

יוסי שריד: לא הכול זה ולא הכול אחרת.

יוסי שריד: הכול?

יוסי שריד: בוודאי לא הכול.

יוסי שריד: אין דבר שהוא חזות הכול.

יוסי שריד: התפתחה מנטרה חדשה: "לא הכול עניין של כסף".

יוסי שריד: אני לא רוצה להתפתות למנטרה אחרת, שגם היא לא נכונה על-פי אותה הבחנה, ש"זה הכול עניין של כסף".

יוסי שריד: איך אני יודע?

יוסי שריד: כי בסוף חוזרים לענייני הכסף, כי כל הדברים שלא מתבצעים, או שהיו רוצים שיתבצעו והם לא מתממשים, הם בסופו של דבר עניין של כסף.

יוסי שריד: לכן, כאשר מערכת באה ושמה בפי דובריה המוסמכים והרשמיים והבכירים את המנטרה הזאת – "לא הכול עניין של כסף" – כאילו יש לנו איזה פואמה פדגוגית שמחכה לנו באיזה מקום, ו"מה פתאום כסף בכלל?

יוסי שריד: גועל נפש, זה אפילו לא יפה לדבר על כסף", והפואמה הזאת עומדת להתגשם לנגד עינינו – בסוף זה הכול עניין של כסף, אחרת אי אפשר להזיז שום דבר.

יוסי שריד: ואז אומרים: "סדרי עדיפויות בתוך המשרד".

יוסי שריד: בסדר גמור, כל אחד יוכל לערוך את סדרי העדיפויות, אבל גם אז מתגלגלים ומתגלגלים סחור-סחור ובסוף מגיעים לעניין הכסף.

יוסי שריד: לכן, אם יורשה לי, אני מעז להשיא עצה לראשי משרד החינוך לא לחזור על הדברים האלה בכל פעם שיש קיצוץ, שזה לא הכול עניין של כסף, כי אחר-כך קשה מאוד לעמוד באמירה הזאת.

יוסי שריד: ההערה השנייה, לפעמים אנחנו דורשים מזולתנו דרישות מוצדקות.

יוסי שריד: אנחנו דורשים למשל מזולתנו שתהיה ממשלה אחת.

יוסי שריד: זה נשמע לכם מוכר?

יוסי שריד: ממשלה אחת, סמכות אחת, מרות אחת.

יוסי שריד: לכן כאשר משרד החינוך אומר שהאוצר כך וכך – אותנו זה לא מעניין.

יוסי שריד: יש ממשלה אחת, יש מרות אחת, יש סמכות אחת, ההחלטות מתקבלות על-ידי הממשלה כקולקטיב שכל השרים יושבים בו.

יוסי שריד: מה שאנחנו דורשים מזולתנו אנחנו צריכים לקיים בעצמנו.

יוסי שריד: מבחינתנו יש ממשלה אחת.

יוסי שריד: נכון שהזיכרון הוא אחת החולשות הנוראות שיכולות להיות לבן-אדם, והזמן דואג לזה, הזיכרון בכל זאת הולך ונחלש.

יוסי שריד: אני זוכר שבמועד מסוים נאמר:

יוסי שריד: מה 4,000 כיתות?

יוסי שריד: קטן עלינו 4,000.

יוסי שריד: דיברו על מבצע לאומי של 10,000 כיתות שייבנו בכל מיני שיטות מימון חדשות – פרטי, חצי פרטי, ירוויחו מזה, המשק יתאושש, תהיה המון בנייה.

יוסי שריד: אני מבין שמ-10,000 זה ירד ל-4,000 או 4,500, וזה לא בוצע.

יוסי שריד: בפעם הראשונה לאחר הרבה מאוד שנים, אם בכלל, המכסה הרגילה, הקבועה, השגרתית, הצנועה, הלא מרעישה באופן מיוחד, בלי יוזמות מיוחדות של 10,000 ופרויקטים מיוחדים, לא בוצעה.

יוסי שריד: השנה יש פחות בנייה מאשר בכל שנה אחרת.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני לא חושב שתהיה שביתה.

יוסי שריד: אני חושב שארגוני המורים בוודאי האחרונים לשוש אלי שביתה, כך אני מניחה.

יוסי שריד: אתה אומר: הסכמים צריך לכבד.

יוסי שריד: אבל גם הממשלה צריכה לכבד את ההתחייבויות שלה, לא רק הארגונים או כל גורם אחר.

יוסי שריד: נכון?

יוסי שריד: לממשלה יש איזה התחייבות, כתובה או לא כתובה, לספק מספר קבוע מסורתית של כיתות.

יוסי שריד: בסופו של דבר הרי מישהו יהיה צריך לשלוח את הילדים שלו אל תוך הקרוונים האלה.

יוסי שריד: לי כבר אין ילדים לשלוח, עוד מעט יהיו לי נכדים לשלוח, אבל מישהו שולח את הילדים שלו למצב הבלתי אפשרי והבלתי נסבל הזה.

יוסי שריד: בעניין התמריצים למורים: הרי בעוד כמה ימים אנחנו נקיים כאן ישיבה, יש להניח, כך אני מכיר את אורח ההתנהלות שלנו, שבה אנחנו נדון בנושא החשוב איך בכל זאת מעודדים מורים ללכת למקומות קשים יותר.

יוסי שריד: ואז יעלה הרעיון, שלא שייך בכלל לכסף כמובן כי לא הכול עניין של כסף, כי יש פואמה פדגוגית באיזה מקום, יעלה הרעיון המרעיש והמקורי והחדשני של תמריצים למורים.

יוסי שריד: הרי לא במקרה כאשר ביטלו את כל התמריצים האחרים לא ביטלו את התמריצים למורים.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: אמרו: חינוך זה משהו אחר, יש לו חשיבות מיוחדת במינה ולכן למורים אנחנו לא מקצצים.

יוסי שריד: אחר-כך כמובן ההחלטה הזאת הלכה והתכווצה והצטמצמה והוציאו לה את הנשמה ולכן זה חל רק לגבי מורים ותיקים ולא לגבי חדשים, אבל לא משום שהמורים התנדבו אלא משום שהתחילו לנוון את זה ולקצץ את זה ולכווץ את זה.

יוסי שריד: אבל הדבר הזה מאוד-מאוד חשוב.

יוסי שריד: הנימוק, שמשום שקיצצו בעבר לכולם אז עכשיו מקצצים למורים, זה לא נימוק.

יוסי שריד: בדיוק להיפך.

יוסי שריד: הרי לא קיצצו למורים מתוך ההכרה שדווקא למורים לא צריך לקצץ.

יוסי שריד: הצידוק הוא לא בזה שקיצצו לכולם אלא צריך להסביר למה מקצצים את זה עכשיו למורים.

יוסי שריד: עכשיו בכלל כל דבר מוסבר על-ידי זה שיש קיצוצים כלליים.

יוסי שריד: בסדר, אבל גם בתוך קיצוצים כלליים, כפי שאמר חבר הכנסת אורי אריאל, יש אילו סדרי עדיפויות וקדימויות, מה יותר חשוב ומה פחות חשוב.

יוסי שריד: עצם העובדה שאנחנו טובעים בים של קיצוצים זה לא אומר שאנחנו מאבדים את כל אמות המידה ואת כל שיקול הדעת.

יוסי שריד: זה דבר שלישי.

יוסי שריד: דבר רביעי, יש שתי עובדות מוכחות, כל השאר זה תכניות, שבחלקן נראות לי יותר ובחלקן נראות לי פחות, זה לא כל-כך חשוב, העיקר שהן נראות למי שצריך לקדם אותן.

יוסי שריד: שתי הראיות הניצחות הן שבשנת הלימודים הבאה תהיה שעה פחות לכל תלמיד – זה עובדה, כל השאר זה משאלות, כוונות, כוונות טובות ומשאלות טובות, ולמי אין משאלות טובות – ושיש פחות כיתות.

יוסי שריד: אלה שתי העובדות הניצחות.

יוסי שריד: את זה אנחנו יודעים.

יוסי שריד: אני תמיד שואל, ואני שואל עכשיו בפעם המאה איך מהפחות ייצא יותר?

יוסי שריד: אני לא יודע.

יוסי שריד: אני כל פעם מדבר על הבור ועל החוליה ואיך הוא מתמלא, ואני לא רוצה לחזור על זה.

יוסי שריד: איך מפחות יוצא יותר?

יוסי שריד: אני לא יודע.

יוסי שריד: יש נתונים קשים מאוד על המערכת, מה היא מפיקה מעצמה ולאן התלמידים והתלמידות שלנו מגיעים, ואחר-כך מקצצים.

יוסי שריד: איך מהפחות הזה יוצא יותר, או איך מהפחות הזה לפחות נשמור על הסטטוס קוו, שהוא כשלעצמו בלתי נסבל?

יוסי שריד: אני לא יודע.

יוסי שריד: איך עושים את הפטנט הזה?

יוסי שריד: אני ממש לא יודע.

יוסי שריד: ואז כדי לכסות על העיקר ולהסוות את העיקר עוסקים בכל מיני עניינים בטלים, כמו למשל לקום בפני המורה, גינונים כדי להסוות את הקיצוצים, זה עכשיו המרשם.

גילה פינקלשטיין: הדברים האלה אינם קשורים זה בזה.

יוסי שריד: אז ממציאים כל מיני המצאות כמו חמישה ימי לימוד – הרי הכול בא להסוות קיצוצים.

יוסי שריד: אני למדתי בשני סוגים של בתי-ספר: בבתי-ספר שקמים למורה ובבתי-ספר שלא קמים למורה.

יוסי שריד: למה אני אומר את זה?

יוסי שריד: כי לא תמיד אפילו לנוסטלגיה יש הצדקה.

יוסי שריד: לפעמים הנוסטלגיה קצת מעבירה אותנו על דעתנו.

יוסי שריד: אבל אפילו לא בטוח שיש מקום במקרה הזה לנוסטלגיה.

יוסי שריד: אני לא בהכרח זוכר שאותם בתי-ספר בהם קמו למורה היו בתי-ספר טובים יותר מאשר בתי-ספר שלא קמו למורה.

יוסי שריד: האם מישהו בכלל בדק את זה?

יוסי שריד: אני אומר: אוי למורה שזקוק לקימה.

יוסי שריד: אני גם רואה את הקימה הזאת לנגד עיני, זה יהיה ממש נורא, זה יהיה מעמד מה זה מכובד, יזיזו את הכיסאות ויהיה רעש ומייד יישבו והמורה יגיד: לא, תחכו עוד 30 שניות.

יוסי שריד: צריך לעמוד פעם בכיתה כדי לדעת מה יקרה שם, ואנחנו יודעים מה יקרה.

אילן שלגי: אבל היינו שם, כתלמידים אנחנו הרי קמנו בפני המורה.

יוסי שריד: היינו תלמידים שקמו בפני המורה והיינו תלמידים שלא קמו בפני המורה.

יוסי שריד: הסברתי לך שלא ברור שבמקום שקמים העניינים בהכרח היו מוצלחים יותר ובמקום שלא קמים העניינים בהכרח היו יגעים יותר.

גילה פינקלשטיין: דבר אחד ברור, שברגע שכל הכיתה קמה המורה מתחיל ללמד, נוצרת אווירה מסוימת.

יוסי שריד: לא נוצרת שום אווירה.

יוסי שריד: אם מורה אינו מסוגל לייצב את מרותו, סמכותו והמעמד שלו בכיתה אז הקימה היא ללעג ולקלס, לגינון הזה אין שום חשיבות.

יוסי שריד: הרי הילדים כבר קמו, הם קמו כל בוקר כדי לשיר את ההמנון.

יוסי שריד: אתם מכירים איזה בית-ספר שבשנתיים האחרונות התחילו לשיר בו את ההמנון?

יוסי שריד: הרי כל הדברים האלה הם "ספינים", הרי אין לזה שום קשר לחינוך.

גילה פינקלשטיין: בוודאי שיש לזה קשר.

גילה פינקלשטיין: זה דרך ארץ.

גילה פינקלשטיין: זאת הסיבה שמדברים גם על תלבושת אחידה.

לימור לבנת: אם המנכ"לית היתה עומדת בפני כיתה כל-כך הרבה פעמים כמו חבר הכנסת שריד אז בטח היא היתה מבינה את זה ...

אילן שלגי: חבר הכנסת יוסי שריד, בוודאי מותר לומר: בואו ננסה לשנות את אקלים בית-הספר.

יוסי שריד: לא, אני חושב שזה תמיד להסיח את הדעת.

אילן שלגי: אני חושב שזה סמכותה של המערכת.

יוסי שריד: סמכותה – בוודאי.

יוסי שריד: אפשר להחליט כל מיני דברים.

גילה פינקלשטיין: אנחנו שומעים שלאחרונה אין כבוד למורים.

יוסי שריד: אני טוען שזה לטפל בטפל ולא בעיקר.

יוסי שריד: תלבושת אחידה – דבר טוב.

גילה פינקלשטיין: תלבושת אחידה ולקום כשהמורה נכנס – זה אותו תחום, זה להכניס אווירה מסוימת, אקלים חברתי חיובי לימודי.

טלב אלסאנע: גם חבר הכנסת שריד לא טוען שזה גורע.

טלב אלסאנע: יכול להיות שזה לא מוסיף.

יוסי שריד: אני חושב שזה גורע כי זה עיסוק בדברים טפלים, זה "ספין", וכל עיסוק ב"ספין" כאשר הוא מסיח את הדעת מהעיקר הוא דבר שגורע ולא דבר שמוסיף.

יוסי שריד: הייתי מעדיף שמשרד החינוך יטפל בשעה החסרה הזאת שנשרה ממערכת הלימוד במקום בעמידת דום בפני המורה.

יוסי שריד: זה גם דברים מעט נלעגים.

יוסי שריד: הדברים האלה צריכים לבוא מתוך עצמם ולא מתוך אילו הנחיות וגינוני טקס.

אילן שלגי: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת אלסאנע אני רוצה לומר לפרוטוקול שאני סבור שהניסיון הזה לחייב תלמידים בקימה הוא ראוי ולא טפל.

אילן שלגי: כמובן שזה לא בא במקום הטיפול בדברים האחרים במערכת.

יוסי שריד: זה בא במקום.

אילן שלגי: כאשר מדובר על כשל במתמטיקה ובהבנת הנקרא צריך גם להתייחס לאקלים ולאווירת בית-הספר, ואולי זה מתחיל דווקא בסממנים של קימה ושל תלבושת אחידה, בהחלט יכול להיות.

אילן שלגי: שווה לנסות.

יוסי שריד: תציץ פעם בכיתה באחת ההזדמנויות מבעד לחלון, לא בביקור.

אילן שלגי: אני גם נכנס בדלת, ועשיתי את זה השנה יותר מפעם אחת.

יוסי שריד: להיפך, בכוונה אני לא רוצה שתיכנס בדלת.

יוסי שריד: תציץ מבעד לחלון כדי שלא יכינו את זה מראש.

יוסי שריד: תציץ מבעד לחלון – עכשיו זה גם יהיה קל כי אני שומע שיש בתי-ספר בלי חלונות – ותראה את רגע הקימה הזה, ותראה שהוא מלא הוד והדר ...

יוסי שריד: אתה ממש תהיה אחוז התפעמות ...

יוסי שריד: אנחנו הרי יודעים מה יהיה, יזיזו כיסאות, יהיה רעש, יישבו ויצאנו ידי חובה.

גילה פינקלשטיין: הילדים יידעו שהם צריכים להתייחס למורה בכבוד.

יוסי שריד: הנחמה היחידה היא שזה לא יתבצע, כמו ששאר הדברים לא מתבצעים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, לא הייתי רוצה שהדיון הזה יתמקד בסוגייה האם קמים או לא קמים כשהמורה נכנס.

יוסי שריד: זאת היתה ההערה האחרונה שלי, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יוסי שריד: דיברתי על השעות, דיברתי על הבינוי ואני מניח שאתה תתייחס לעניינים העיקריים.

טלב אלסאנע: אני יודע שאצלנו קמים למורה והמצב של החינוך 'על הפנים'.

טלב אלסאנע: זה לא משנה, אבל לדעתי זה לא גורע עד כדי כך.

טלב אלסאנע: גם אנחנו חברי הכנסת קמים כאשר נכנס הנשיא, ואנחנו לא תלמידים.

יוסי שריד: ואנחנו נראים נהדר באמת ...

אילן שלגי: ברגע הזה אנחנו נראים נהדר.

טלב אלסאנע: לדעתי מי שנושא באחריות צריך להיות בעל הסמכות.

טלב אלסאנע: אם משרד החינוך נושא באחריות לבניית כיתות, לדעתי צריכה להיות לו הסמכות להחליט איפה מקימים ומתי מקימים.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שהמערכת זקוקה, ויש תכנית, ויש צורך בבניית כיתות ומצד שני למשרד האוצר יש את השיקולים הכלכליים שלו, ובצדק, ולמפעל הפיס יש שיקולים אחרים משלו, ובצדק.

טלב אלסאנע: השיקולים של מפעל הפיס שונים מהשיקולים של משרד החינוך והתוצאה היא שמפעל הפיס פועל כדי לקבל את ההלוואה הזאת ולא עומד לנגד עיניו מה יקרה כששנת הלימודים תיפתח ויהיה מחסור כל-כך רציני בכיתות.

טלב אלסאנע: אנשים לא ילכו ויפגינו מול מפעל הפיס אלא הם יבואו להפגין מול משרד החינוך.

טלב אלסאנע: לדעתי הוועדה צריכה לתת את דעתה על כך שכאשר יש החלטה על בניית כך וכך כיתות, ויש הגדרת תקציב, צריך גוף אחד וראש אחד שיופקד להוציא את ההחלטה הזאת אל הפועל.

טלב אלסאנע: דבר שני, לדעתי המשרד טועה כשהוא רואה כאילו הכול נובע מבעיה אחת ויחידה וכאילו הפתרון הוא אחיד.

טלב אלסאנע: לדעתי הבעיות במערכת החינוך הן שונות, והפתרון צריך להיות שונה.

טלב אלסאנע: כמו שצריכה להיות גישה דיפרנציאלית למורים כך צריכה להיות גישה דיפרנציאלית לפתרונות.

טלב אלסאנע: לדעתי הבעיה הקשה במערכת החינוך היא במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: הוא גורם להישגים הנמוכים בבגרות, הוא גורם לאחוז הגבוה בנשירה.

טלב אלסאנע: אז מערכת החינוך צריכה להתמקד בקשיים האלה.

טלב אלסאנע: כאשר יעלו את ההישגים במערכת החינוך במגזר הערבי לדעתי יעלו גם את הממוצע הארצי.

טלב אלסאנע: השיטה היום פועלת היטב בחלק מבתי-הספר שההישגים שלהם מצוינים, אז מדוע ללכת ולשנות שם כאשר השיטה פועלת היטב?

טלב אלסאנע: לכן לא צריך לשנות לכולם.

טלב אלסאנע: אבל יש מקומות בהם המצב באמת קשה.

טלב אלסאנע: אני יודע שנעשה פה ישיבה על מערכת החינוך במגזר הערבי אבל בנוכחות השרה אני רוצה לציין, גברתי, לא יכול להיות שבישובים רבים בנגב יש 16 בתי-ספר יסודיים וחטיבות ביניים ואין ולו בית-ספר תיכון אחד.

טלב אלסאנע: צריך לבחון את זה גם מבחינה עניינית וגם מבחינת השיקולים של משרד החינוך.

טלב אלסאנע: יכול להיות שלמשרדים אחרים יש שיקולים אחרים אבל קודם כול אתם כמופקדים על החינוך ועל התלמידים צריכים לומר מה אתם רואים לנכון לעשות.

טלב אלסאנע: לדעתי יש צורך מיידי להקים שני בתי-ספר תיכוניים.

טלב אלסאנע: כאשר חבר הכנסת שריד היה שר החינוך הסוגייה הזאת נבחנה.

טלב אלסאנע: היום יש תכנית להקים ישובים חדשים ושם צריך להקים מראש בתי-ספר תיכוניים.

טלב אלסאנע: אני יודע שבשנת הלימודים העומדת להיפתח תלמידים רבים בוגרי חטיבת ביניים לא ייקלטו בבתי-הספר התיכוניים בישובי הקבע.

טלב אלסאנע: הם יתחילו להסתובב בין ישובי הקבע ורבים מהם ימצאו את עצמם מחוץ למערכת החינוך.

לימור לבנת: למה לא יקלטו אותם?

טלב אלסאנע: בתי-הספר התיכוניים באותם ישובי קבע ייתנו עדיפות לתלמידים מאותו ישוב כי יש להם מחסור בכיתות.

טלב אלסאנע: הם יגידו שהם לא מעוניינים לשאת בהוצאות ובעלויות ובכל מיני דברים ולכן יעדיפו לא לקלוט את התלמידים הללו.

4400: אף ילד לא ישאר בחוץ ללא כיתה.

4400: זה האחריות שלנו.

4400: אם יש הצדקה להקים בית-ספר תיכון – אני לא מכירה את הסוגייה הספציפית שאתה מדבר עליה – אז הוא ייבנה.

4400: תדבר עם מר שניאור, הוא מקצוען.

טלב אלסאנע: והערה אחרונה, לדעתי אם רוצים להעצים את המורה הגיע הזמן להשקיע במורה.

טלב אלסאנע: השקעה במורה לדעתי מחייבת לתת תמריצים לבתי-ספר ולמורים, לעודד מורים מצליחים ולמשוך מורים טובים לבתי-ספר בישובים נידחים או בישובים לא מוכרים.

טלב אלסאנע: צריך להעצים את המורה, להשקיע במורה ולהפוך גם אותו למטרה מבחינת ההשקעה של המשרד.

אילן שלגי: מר אגמון מהשלטון המקומי, אני מבקש שתתייחס לנושא שיפוץ המבנים, ובעיקר לתיקון ליקויי הבטיחות.

יעקב אגמון: אני אתייחס בקצרה לחמש הסוגיות שבחרתי מתוך מספר רב יותר של בעיות.

יעקב אגמון: אני אתייחס רק לפתיחת שנת הלימודים.

יעקב אגמון: נתחיל בנושא פיטורי המורים.

יעקב אגמון: אצלנו הסוגייה קצת שונה.

יעקב אגמון: התקציב שלנו קוצץ.

יעקב אגמון: גם אחרי שהמורים החזירו את חלקם, והם ראויים באמת לשבח על כך, נאלצנו לפטר בממוצע 2.1% מהמורים.

יעקב אגמון: ברוב המקומות הגענו להסדרים אך בהרבה מקומות עדיין אין הסכמים עם ארגוני המורים וייתכנו בעיות מקומיות על רקע פיטורי מורים.

יעקב אגמון: אי אפשר להיתלות במשרד החינוך ולומר: כסף לא הועבר או כן הועבר.

יעקב אגמון: כל מה שמשרד החינוך היה צריך להעביר אחרי הקיצוץ, הוא מעביר.

יעקב אגמון: הקיצוץ של 2% הביא לפיטורי מורים וכרגע בלא מעט רשויות יש בעיות פתוחות.

יעקב אגמון: אנחנו מקווים שנצליח להתגבר עליהן.

יעקב אגמון: בנושא השיפוצים, חידוש המבנים והבטיחות: אנחנו בצדק כורכים את זה בנשימה אחת.

יעקב אגמון: אנחנו מצרים מאוד על מה שקרה.

יעקב אגמון: בבתי-ספר לא מעטים בהם ביקרנו המצב נראה רע בהרבה מבעבר.

יעקב אגמון: בתי-ספר נראים לא כמו לפני פתיחת שנת לימודים כפי שהיינו מורגלים.

יעקב אגמון: בתי-ספר לא שופצו, לא סוידו.

יעקב אגמון: אין מה לעשות, אין יש מאין.

יעקב אגמון: בהרבה מקומות הרשויות לקחו על עצמן לשפץ אבל המצב הוא גרוע בהרבה מבעבר.

יעקב אגמון: אני אומר את התחושות שלי, לא עשיתי סטטיסטיקה, במקומות שראיתי המצב בהחלט לא משלהב.

יעקב אגמון: בנושא הבטיחות: החלטת הממשלה קבעה שני דברים.

יעקב אגמון: אני מסכים עם השרה שאנחנו אלה שצריכים לשפץ אבל באותה החלטת ממשלה מפורסמת נקבע שאחריות-העל בנושא הבטיחות היא על הממשלה.

יעקב אגמון: אני לא יודע מה זה "אחריות-על" אבל בהחלט נאמר במפורש שהממשלה תקצה כסף.

לימור לבנת: תקצה 20 מיליון שקל.

יעקב אגמון: ההחלטה הזאת לא מתקיימת.

יעקב אגמון: אולי עוד יימצא פתרון, אנחנו מקווים שהבעיה הזאת תיפתר.

יעקב אגמון: אני חוזר על המספר, היקף בעיות הבטיחות, על-פי מדגם שעשינו, הוא כ-300 מיליון שקל בשנה.

לימור לבנת: הרצון היה במהלך כמה שנים להדביק את הפער הזה.

יעקב אגמון: נכון, אבל הפער לא מצטמצם.

יעקב אגמון: אגב, המפגעים הרציניים הם המפגעים הזולים לטיפול.

יעקב אגמון: לצערנו הרב המצב קשה מאוד.

יעקב אגמון: עוד נושא בעייתי, שטרם הוזכר, הוא נושא ערכות מדע וטכנולוגיה וחומרי שכפול.

יעקב אגמון: התקציב מקוצץ בחלק מהרשויות ואין לזה פתרון.

יעקב אגמון: לפי עניות דעתנו היה צריך למצוא לזה פתרון או על-ידי תשלומי הורים או ממקורות הממשלה, כפי שנעשה לפחות בשנתיים האחרונות.

יעקב אגמון: רשויות מקומיות לא יכולות לממן את זה ובחלק גדול מבתי-הספר – המנהלים יכולים להעיד על כך – דיווחו לנו שאין לעניין הזה פתרון ומורים עלולים לעמוד בכיתה ללא אמצעי לימוד אלמנטריים.

יעקב אגמון: אסתפק בדברים האלה.

גילה פינקלשטיין: יש דבר שעוד לא ציינו היום, כמו הזכאות לבחינות בגרות.

גילה פינקלשטיין: בשנים האחרונות היה גידול עצום במספר הזכאים בבחינות הבגרות, והרי תעודת הבגרות היא הכניסה לעולם האקדמאי והיא חשובה לנו מאוד.

גילה פינקלשטיין: אנחנו חושבים שהחינוך הוא הקטר שצריך להוביל את רכבת המשק הישראלי להצלחה, להתמודדות עם אבטלה ועם עוני ולפיכך אין דבר חשוב יותר מזה.

גילה פינקלשטיין: כאן יש לנו התקדמות גדולה, הודות לשינוי שאיפשר מבחנים במועד ב', שמכביד מאוד על בתי-הספר אבל טוב לתלמיד, ולנו חשוב התלמיד.

גילה פינקלשטיין: בנושא הזה הוחלט עכשיו על שינוי חשוב.

גילה פינקלשטיין: עד עכשיו היו בחינות באנגלית ובמתמטיקה ב-3 יחידות, 4 יחידות או 5 יחידות ותלמיד היה צריך להחליט למה הוא ניגש.

גילה פינקלשטיין: לקראת השנה הבאה יכנס שינוי נהדר שיאפשר לתלמיד להשלים רק את היחידה הנוספת.

גילה פינקלשטיין: נניח שהוא תלמיד בינוני שנבחן ב-4 יחידות באנגלית, הוא יוכל להשלים מאוחר יותר רק את היחידה שחסרה לו ולא יצטרך לחזור על כל המבחן.

גילה פינקלשטיין: זה התקדמות גדולה שתעזור לתלמידים.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אחרי שגערת במר שניאור הוא איבד את רצון הדיבור.

אילן שלגי: נושא הבינוי שמר שניאור דיבר בו, דשנו בו שוב ושוב.

אילן שלגי: לא שכחתי את מר שניאור אבל ראיתי שהוא לא חוזר ומבקש להתבטא.

אילן שלגי: אני גערתי בו כשהוא לא נתן לי אפשרות לדבר.

אילן שלגי: רבותי, אני מבקש לסכם כך – יואילו בעיקר חברי הכנסת להקשיב ולהצטרף אלי, אני מקווה: 1) ועדת החינוך והתרבות קוראת לארגוני המורים להסיר את איומיהם להשבית את הלימודים בתחילת שנת הלימודים.

ברכה מציאל: אני מבקשת למחות.

ברכה מציאל: אנחנו לא איימנו.

יוסי שריד: אנחנו לא נוותר לכם, עד שאתם לא תאיימו אנחנו לא נירגע ...

אילן שלגי: אולי תקשיבי עוד מעט.

אילן שלגי: בעניין זה הוועדה שמעה באופטימיות מסוימת את יושב-ראש ארגון המורים והיא מביעה פליאה על כי נציג הסתדרות המורים לא הגיע לישיבה על אף שהוזמן.

ברכה מציאל: היום ייצא סכסוך עבודה.

אילן שלגי: 2) הוועדה תובעת ממשרד האוצר ליתן פתרון דחוף לבניית 1,000 כיתות על-פי החלטת הממשלה מספטמבר 2001 אשר טרם קוימה.

אילן שלגי: כמו כן קוראת הוועדה לאוצר להעמיד את התקציב הנחוץ להשלמת חידוש מבנים בבתי-ספר שאין אפשרות לאכלסם בשל מחסור בחלונות או בחדרי שירותים.

אילן שלגי: 3) הוועדה קוראת לרשויות המקומיות לעשות כל הנחוץ לשיפוץ מבנים, הן בבתי-ספר והן בגני ילדים, ובעיקר להקפיד על תיקון ליקויי בטיחות בימים הספורים שנותרו עד לפתיחת שנת הלימודים.

אילן שלגי: 4) הוועדה מברכת את משרד החינוך על הפעילות האינטנסיבית וההכנות לפתיחת שנת הלימודים ומודה לשרת החינוך, התרבות והספורט על הסקירה והנתונים שהציגה בפני הוועדה.

אילן שלגי: הוועדה מודה למנכ"לית ולעובדי המשרד על עשייתם הברוכה.

אילן שלגי: האם חברי הכנסת מסכימים להצעת הסיכום?

יוסי שריד: ממש לא.

יוסי שריד: אני מציע שאת הכשרונות הספרותיים שלנו אנחנו נשקיע במקומות אחרים.

אילן שלגי: אתה מציע לשנות סעיף כלשהו?

אילן שלגי: תציע ואנחנו נצביע.

יוסי שריד: כן, את כל הסעיפים.

יוסי שריד: דבר ראשון, אין לי עניין עם משרד האוצר.

יוסי שריד: האחריות על החינוך במדינת ישראל היא של משרד החינוך, זה דבר אחד.

אילן שלגי: אתה אמרת שהאחריות היא על הממשלה.

יוסי שריד: דבר שני, בסקירות שמענו דברים שהיה נעים מאוד לשמוע אבל אני לא מברך על שום סקירה.

יוסי שריד: יש בעיות עם בינוי, יש בעיות עם שעות.

יוסי שריד: צריך להעמיד את הציבור על חומרת הדברים האלה.

יוסי שריד: על מה עלינו לברך?

לימור לבנת: ברשותך, אני רוצה להעיר הערה קצרה ולהציע דבר מה.

לימור לבנת: קודם כול, לגבי התמריצים.

לימור לבנת: האיר את עיני סמנכ"ל משרד החינוך, מר מנחם כהן, שבנושא ביטול התמריצים המורים שהם תושבי הישובים מקבלים תוספת של עד 20% וזה מה שמבוטל.

לימור לבנת: אבל יש היום כ-1,000 תקנים פנויים לחוזים אישיים למורים ממרכז הארץ שמוכנים לעבור לגור באזורים שמוגדרים כפריפריה ושם התוספת היא עד 80%.

לימור לבנת: אם יש מורים כאלה הם יכולים גם היום לעשות את זה.

לימור לבנת: יש 1,000 תקנים פנויים כי אין מורים שמוכנים לעבור.

לימור לבנת: לכן צריך לעשות כאן את ההבחנה בין התוספת של עד 20% תמריצים שניתנה כאמור עד שנת 1995, כשהם נחשבו לאזורי עדיפות, ועד השנה ובוטלה כעת בהחלטת הממשלה, ובין החוזים האישיים.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, לאור הדברים ששמענו כאן אני מציעה שהוועדה תברך את יושב-ראש ארגון המורים העל-יסודיים על הודעתו שלא תהיה השבתה בפתיחת שנת הלימודים, ותקרא להסתדרות המורים לא להשבית את המערכת.

אילן שלגי: הבנתי מדבריו של מר ארז שיש תקווה שלא יגיעו לשביתה.

אילן שלגי: לכן אמרתי בדברי הסיכום "הוועדה שמעה באופטימיות מסוימת".

יוסי שריד: מה זה "אופטימיות מסוימת"?

אילן שלגי: השרה שמעה בדבריו הבטחה שלא תהיה שביתה.

אילן שלגי: אני לא שמעתי הבטחה.

אילן שלגי: שמעתי מגמה.

אילן שלגי: 1.

אילן שלגי: ועדת החינוך והתרבות קוראת למורים להימנע מהשבתת הלימודים בתחילת השנה.

לימור לבנת: אני מרגישה אשמה כי היתה לי תרומה מסוימת לטעות הזאת בפתח דברי ותיקנתי אותה.

אילן שלגי: הוועדה מודה ליושב-ראש ארגון המורים העל-יסודיים על הודעתו.

יוסי שריד: הוא לא הודיע שום דבר שארגון המורים לא הודיע קודם.

יוסי שריד: אני לא בטוח שהוא מעוניין בתודות שלך.

יוסי שריד: הם לא איימו.

יוסי שריד: אני רואה שקשה לך לוותר על המשפט הזה.

אילן שלגי: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת הסיכום עם התיקון שהכנסתי עכשיו.

אילן שלגי: בעד – 3 נגד – 1 אין נמנעים הצעת הסיכום נתקבלה.

ארז פרנקל: קודם כול, ראוי שהוועדה תדע שכמה ערים הכריזו שלא יפתחו את שנת הלימודים.

ארז פרנקל: אני קורא להן כן לפתוח אבל ראוי שנדע שבטבריה, בת-ים וכנראה גם בבאר-שבע יש בעיות קשות של בטיחות.

אילן שלגי: בבת-ים אני נוכחתי בזה במו עיני.

ארז פרנקל: בנושא סל אבטחת מוסדות חינוך: יש החלטת ממשלה משנת 1995 שכל מוסדות החינוך שלומדים בהם מעל 100 תלמידים יאובטחו בין השעות 07:00-14:00.

ארז פרנקל: אם נתרגם את סל השעות ברור לי שב-1,300 שעות הממשלה לא מקיימת את ההחלטות שלה.

ארז פרנקל: אם השרה דיברה קודם על מחויבות שלטונית או הפרה של החלטות ממשלה אז בבקשה, צריך לתרגם את זה למספרים.

לימור לבנת: פנינו לבקש את ה-1,500.

ארז פרנקל: אני יודע.

ארז פרנקל: אני רק אמר שבמצב הנוכחי ב-1,300 שעות לא יכולים לקיים את החלטות הממשלה.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: מכיוון שכרגע האבטחה היא מ-7 בבוקר ועד 1 בצהרים, ומכיוון שבוטלה שעת האפס, יתכן שניתן – צריך לבחון את זה – להתחיל את האבטחה לא ב-7 אלא מ-7:30 אפילו, אז מתחילים התלמידים להגיע לבית-הספר, ולהאריך אותה בצהרים, בלי שאנחנו חוזרים בנו מהתביעה ל-1,500 שעות כמובן.

לימור לבנת: צריך לבחון את האפשרות, משום שהיום יוארך ממילא, לא להתחיל את זה ב-7 בבוקר אלא ב-7:30 ולהאריך בחצי שעה.

לימור לבנת: רק עכשיו זה עלה בדעתי.

אתי בנימין: אני רוצה לתקן אותך.

אתי בנימין: המאבטח מגיע בשעה 7 בבוקר בכל מקרה לשער בית-הספר מכיוון שב-7:30 מגיעים התלמידים והוא חייב להגיע חצי שעה קודם כדי לסרוק את בית-הספר.

אתי בנימין: כך שבכל מקרה, גם בלי שעת אפס, המאבטח נמצא בשעה 7 בשער בית-הספר.

אילן שלגי: גברת בנימין, השמירה היא לא מטלה שההורים צריכים לקחת על עצמם אבל את הסריקה בבוקר – כהורה הרבה פעמים עשיתי את הסריקה בבוקר, לפני שיצאתי לעבודה.

אילן שלגי: אפשר לעשות תורנות שבין 6:30-7:30 בבוקר הורים יעשו את הסריקה.

אילן שלגי: האם חשבתם על האפשרות הזאת?

אתי בנימין: זה ייראה בדיוק כמו שנראתה האבטחה בזמן שההורים שמרו בשער בית-הספר.

אילן שלגי: אני לא מדבר על השמירה, אני מדבר על הסריקה.

אילן שלגי: אני עשיתי את זה פעמים רבות.

אתי בנימין: גם אני עשיתי את זה.

אתי בנימין: אנחנו הקמנו עכשיו את משמר בתי-הספר, שזה גוף של הורים מתנדבים למען האבטחה בבתי-הספר, אבל אין קשר.

אתי בנימין: זה התנדבות ואתה לא יכול לכפות את זה על ההורים, פעם הם מגיעים ופעם הם לא מגיעים.

אתי בנימין: אנחנו נקרא להורים אבל לא יכולים לחייב אותם.

ארז פרנקל: ישנן רשויות בהן לתלמידים אין דרך להגיע לבתי-הספר, אפילו לא בקו אוטובוס.

אילן שלגי: לפני שבועיים אנחנו כבר דנו בנושא ההסעות ונחזור אליו, אבל לא היום.

ארז פרנקל: ראוי לדעת שקוצץ מספר האחיות בבתי-הספר.

ארז פרנקל: כמו שהשרה אמרה, אני חושב שאלה יהיו אחיות וירטואליות.

ארז פרנקל: לא נראה לי שאחות ל-3,000 תלמידים תוכל לתת מענה כלשהו.

ארז פרנקל: וגם הנושא של המורים לזהירות בדרכים קוצץ קשה, וזה יפגע במיוחד בתלמידים בבתי-הספר היסודיים.

ארז פרנקל: אני חושש שזה גם ימנע מאתנו לעשות את כל ההכשרות למשמרות הזה"ב.

לימור לבנת: זה לא קיצוץ שלנו.

לימור לבנת: זה קיצוץ שבא אלינו מהרשות לבטיחות בדרכים, שקיצצה מהתקציבים שהיא מעבירה למשרד החינוך.

לימור לבנת: זה לא שייך למשמרות הזה"ב, שנעשה עם משטרת ישראל וימשיך להתבצע כמו שהיה עד עכשיו.

לימור לבנת: אבל זה כן שייך לחינוך לבטיחות, שהוא חשוב בפני עצמו.

אילן שלגי: בשבוע הבא נקיים דיון בנושא פתיחת שנת הלימודים במגזר המיעוטים.

אילן שלגי: מר שניאור, אני מבקש שתבוא לישיבה הבאה ואז תוכל להשלים את מה שלא השלמת היום.

אילן שלגי: תודה רבה לכולם.