ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 67, 2003-07-31 10:15

אילן שלגי: בוקר טוב.

אילן שלגי: זו הישיבה השנייה הבוקר ללא הפסקה משום שהישיבה הקודמת התחילה מעט באיחור וב- 11:00 מתחילה מליאת הכנסת.

אילן שלגי: אנחנו חברי-הכנסת אמורים להיות שם ב- 11:00, אולי נתעכב כמה דקות, אבל אין לנו בכל-זאת מספיק זמן.

יוסי מלמד: אנחנו עברנו על הדו"ח, ואני פותח ואומר: זו ליגה אחרת! העבודה של המשרד, של המשטרה, של השלטון המקומי והמעורבות של ההורים היא יוצאת מן הכלל.

יוסי מלמד: קראתי את הדו"ח—

אילן שלגי: בוא לא נתייחס לדו"ח, רק למצב.

יוסי מלמד: אני מתייחס רק למצב.

יוסי מלמד: אני אומר שהדו"ח לא משקף את התמונה.

יוסי מלמד: אנחנו נמצאים בסיומה של עבודת המטה לשנת הלימודים הבאה.

יוסי מלמד: אחרי מספר כנסים שנעשו ברשות השלטון המקומי יחד אתנו: משרד החינוך, המשרד לבטחון פנים והמנחה המקצועי שזו המשטרה, עם תדריכים ועם הנחיות ובמפגשים השונים במשטרה – ולדניגר ידבר על זה – יש פורום אבטחת מוסדות חינוך בראשות סגן ראש אג"ם, ויש בו נציגים של כל הגופים שיש להם יד ורגל.

יוסי מלמד: הפורום הזה כבר עשה שתי ישיבות.

יוסי מלמד: אנחנו מדברים על שני סוגי אבטחה: אבטחה נייחת ואבטחה ניידת.

יוסי מלמד: אין היום שום קביעה שבכל בית-ספר או בכל גן-ילדים חייב להיות שומר.

אילן שלגי: מדובר על למעלה מ- 100 תלמידים?

יוסי מלמד: למעלה מ- 100 תלמידים – חובה!

אילן שלגי: מה קורה ברוב הגנים שאין בהם 100 תלמידים?

יוסי מלמד: בתפיסה המקצועית אנחנו מדברים על שני סוגים: ניידת ונייחת.

יוסי מלמד: הניידת מחולקת גם היא למספר מרכיבים – ולדניגר יפרט את זה – אלה הסיורים המשטרתיים, לחצנים לאזעקות; בסיורי המשטרה המשטרה עובדת בשיטת מעגלים – ולדניגר יפרט, אני לא רוצה יותר מידי לפרט כי אני מדבר באופן כללי יותר.

יוסי מלמד: אנחנו מנתחים את האיומים של פח"ע: פיגועים וטרור, ולפי זה נותנים את המענה המבצעי, שלא ניתן באופן זהה לכולם; הוא שווה בסיסית.

יוסי מלמד: אנחנו היום קיבלנו תוספת של 860 שומרים/מאבטחים מהסוכנות, ובעבודה מאומצת שעשינו הם נותנים מענה לכל מוסדות החינוך שגם מתחת לבתי-ספר המוכרים במשרד החינוך, רשומים ומוכרים.

אילן שלגי: הסוכנות מסייעת בנושא אבטחה?

יוסי מלמד: בתקציב שעובר לרשויות, וכך הרשויות מעסיקות שומרים.

יוסי קסטל: גם השנה?

יוסי מלמד: גם השנה.

יוסי מלמד: אנחנו מלאנו את כל מוסדות החינוך שיש בהם פחות מ- 100 תלמידים ואת גני-הילדים.

יוסי מלמד: ניתחנו עם השלטון המקומי, עם משרד החינוך ועם המשטרה, מיפינו את גני-הילדים והלכנו על אשכולות גני-הילדים עם הרשויות.

יוסי מלמד: גני-ילדים שהם במתחם אחד – יש שומר אחד; גני-ילדים שהם קרובים – שומר אחד; יש גני-ילדים בודדים---

אילן שלגי: אתה יכול להתייחס למצב המקלוט, או שאתה מעדיף שהשלטון המקומי יתייחס?

יוסי מלמד: המקלוט לא באחריותנו, לא שייך אלינו.

גילה פינקלשטיין: אז אין פה אנשים שאחראים למקלטים?

אילן שלגי: לא.

אילן שלגי: השלטון המקומי ידבר על זה.

יוסי מלמד: השלטון המקומי או פיקוד העורף.

גילה פינקלשטיין: הבעיה היא מקלטים.

יוסי מלמד: גם בנושא גני-הילדים אנחנו נותנים מענה שהרשות מקצה, כלי ניוד, וכל אחד כפי יכולתו מתואם עם המשטרה ועם משרד החינוך, ואנחנו מקיפים את גני-הילדים הבודדים באבטחה ניידת.

אילן שלגי: יש לחצני מצוקה בגנים?

יוסי מלמד: צדקה, ולדניגר ואני מבקרים ברוב הרשויות, כולל חלק מהרשויות שישנן כאן.

יוסי מלמד: היינו לאחרונה בלב השרון.

אילן שלגי: יש לחצני מצוקה?

יוסי מלמד: יש לחצני מצוקה, ותכף ייתן את התשובה צדקה.

יוסי מלמד: בגדול, יש לחצני מצוקה.

יוסי מלמד: אם אין לחצני מצוקה, יש כנראה בעיה מקומית.

יוסי שריד: בקטן יש?

יוסי מלמד: בגדול ובקטן יש.

אילן שלגי: אתה אומר שבעצם לא בכל מקום יש לחצן מצוקה.

יוסי מלמד: לא, אני לא אומר את זה, אמרתי שאני לא יכול להגיד לך את זה.

יוסי שריד: אנחנו אנשי קטנות.

אילן שלגי: אתה אומר שיש, אבל אני לא מתחייב.

יוסי מלמד: תכף יענה על השאלה הזאת--- אנחנו עושים גם הרבה מאוד פעילויות של המשמר האזרחי.

יוסי מלמד: במשמר האזרחי יש לנו היום למעלה מ- 65 בתי-ספר שההורים בהם באים במסגרת המשמר האזרחי לסיוע לשמירה.

אילן שלגי: המשמר האזרחי מעמיד לרשותם נשק?

יוסי מלמד: נותן נשק.

יוסי מלמד: אני אחד מאלה שמגיע לתיכון חדש, בני לומד שם.

יוסי מלמד: בא לבבלי למש"ק, לוקח את הקרבין ומתייצב בתיכון חדש פעמיים-שלוש בחודש.

אילן שלגי: עשיתי את זה לפני 20 שנה.

יוסי מלמד: זה קיים היום, חידשנו את זה.

יוסי מלמד: בכנסים שנערכים אנחנו ביקשנו מבתי-הספר שתהיה מעורבות ושותפות של מנהלי בתי-הספר, ההנהלות, המורים.

יוסי מלמד: המשטרה מאפשרת גם לתלמידי י"א-י"ב לסייע ומתנדבים בני-נוער.

יוסי מלמד: אנחנו רואים בישיבה של ועדת ביטחון בבית-ספר בלי גרוש נוסף, אלא רק מודעות, והרמה עולה.

יוסי מלמד: ראינו את זה בהרבה מאוד בתי-ספר, כולל בכפר-סבא, דרך אגב.

אילן שלגי: אני מבקש לשמוע את מר קסטל, נציג השלטון המקומי.

אילן שלגי: אנא ממך, התייחס בבקשה, בין היתר למקלוט, להכשרה, לתקן ולדרישות ממי שמשמש כקצין ביטחון ברשות המקומית.

יוסי קסטל: יש לנו ארגון של קציני ביטחון עם יושב-ראש, והם מתכנסים מפעם לפעם להשתלמות.

יוסי קסטל: יש מסלול שהקב"ט עובר עד שהוא מוכשר להיות קב"ט; זאת-אומרת, בן אדם לא יכול להיות קב"ט בלי לעבור הכשרה מיוחדת.

יוסי קסטל: אני מתפלא שיש כל-כך הרבה ליקויים, אבל אם יש אז צריך לטפל בזה בכל החומרה.

יוסי קסטל: בנושא המקלטים, לקראת הפלישה לעירק לא ידענו מה יהיה, והיה פחד נורא; פיקוד העורף נכנס לפעולה בצורה רחבה מאוד ונתן כסף לשיפור המקלטים.

יוסי קסטל: בישוב שלי, נווה מונוסון, שיפצנו בסיוע פיקוד העורף 11 מקלטים מהתחלה ועד הסוף: החלפנו את כל מערכת התאורה, סתמנו את כל החורים שהכניסו אויר, צבענו; אפשר לעבור לראות.

יוסי קסטל: אני מתפלא שמצב המקלוט עכשיו לא טוב; סימן שהרבה מאיתנו לא ניצלו את ההזדמנות הזו.

גילה פינקלשטיין: כי למעלה ממחצית מהמקלטים בבתי-הספר ובגנים לא מתאימים---

אילן שלגי: או שהם לא קיימים.

גילה פינקלשטיין: או שהם לא קיימים.

יוסי מלמד: זה היה לפני הכוננות.

גילה פינקלשטיין: זה היום, היום.

גילה פינקלשטיין: למעלה ממחצית.

קריאה: זה גם היה במלחמה.

אילן שלגי: מה אתם עושים להוספת מקלטים במקומות שחסר בהם מקלוט?

יוסי קסטל: קודם כל, אין מקלטים, חסרים המון מקלטים.

יוסי קסטל: אין החלטה אסטרטגית לבנות מקלטים בבתי-הספר.

אילן שלגי: אין החלטה?

אילן שלגי: האם אין חובה שיהיה מקלט?

אילן שלגי: אין החלטה לקיים את החוק, אתה אומר; הרי החוק מחייב שיהיה מקלט.

קריאה: חייב שיהיה מקלט, בוודאי.

אתי בנימין: הילדים שלנו הם הפקר.

יוסי קסטל: יש פה ליקוי, אני הבאתי את זה לישיבה הקודמת.

אילן שלגי: בוא נשמע.

יוסי קסטל: אין החלטה אסטרטגית לבנות מקלטים בבתי-הספר ובגני-הילדים.

יוסי קסטל: מי שיש לו כבר בנוי אז יש לו.

גילה פינקלשטיין: אומרים שאין תקציב.

יוסי קסטל: צריך להבין שזה המצב.

יוסי מלמד: אין גם ביישובים.

יוסי מלמד: גם ביישובים אין החלטה.

יוסי קסטל: אני אספר לך מהעבר שלי; לפני כמה שנים רציתי לשפץ את המקלט בבית-הספר.

יוסי קסטל: הבנתי שאפשר לשפץ אם המקלט הזה משמש תושבים, אז אמרתי שכל הרחוב שגר ליד בית-הספר משתמש במקלט.

אילן שלגי: לפחות בשעות הלילה השכונה יכולה להשתמש בזה.

יוסי קסטל: ושיפצתי את המקלט.

יוסי קסטל: אבל תחת הכותרת "מקלט של בית-ספר" אי-אפשר היה לקבל סיוע כספי.

יוסי קסטל: אני אומר לך את זה כראש מועצה.

אילן שלגי: אתה רוצה להוסיף משהו לעניין הפעילות שלכם, האבטחה?

אילן שלגי: אתה השבתי לשתי השאלות שלי, אבל---

יוסי קסטל: כן, בהחלט.

אילן שלגי: אולי תולים תקוות בהודנה.

יוסי קסטל: ההודנה מטרתה לאפשר חימוש, כי במלחמה אי-אפשר להתחמש היטב.

אילן שלגי: כן, אנחנו יודעים.

אילן שלגי: בוא נאמר אחרת, אנחנו יודעים שעל זה אי-אפשר לסמוך.

אילן שלגי: אי-אפשר בגלל זה להחליט שלא צריך אבטחה ברמה הגבוהה ביותר.

יוסי קסטל: כן.

יוסי קסטל: לכן אני אומר שצריך להבין שבתשס"ד הרמה תרד.

יוסי קסטל: אין מקצוע מועדף, ורמת האבטחה יורדת.

גילה פינקלשטיין: למה אתה מתכוון כשאתה אומר שרמת האבטחה יורדת?

קריאות: רמת המאבטח.

גילה פינקלשטיין: אבל גם השני יכולת למצוא קצין ביטחון שכשאלתי אותו מה ההכשרה שלך, הוא אמר שלפני 25 שנה הוא עבר קורס של 5 ימים בירי.

קריאות: נכון, את צודקת.

גילה פינקלשטיין: אז אמרתי "אז בוא אני אשמור על התלמידים, אני יכולה לשמור יותר טוב ממך".

איתן קיסוס: את יודעת למה השנה זה קרה?

איתן קיסוס: כי השנה היה ביקוש למאבטחים בכל מיני מקומות, והם העדיפו לא לעבוד עם השלטון המקומי ואם משרד החינוך כי שם שילמו פחות ממה שמשלמים באבטחת בתי-קפה.

איתן קיסוס: אז כל החבר'ה הטובים שאישרו להם מקצוע מועדף הלכו לאבטח בתי-קפה.

יהודית גידלי: זה היה מקצוע מועדף רק למוסדות חינוך.

אתי בנימין: כן, כן.

יהודית גידלי: אז הוא לא יכול ללכת לבתי-קפה.

איתן קיסוס: לא, לא.

איתן קיסוס: הם נרשמו בחברות האבטחה כמאבטחים במוסדות חינוך והם שיחקו איתם איך שהם רצו.

יוסי קסטל: על כל פנים, המקצוע המועדף הביא לנו חיילים משוחררים והעלה את הרמה.

יוסי קסטל: היום אולי הטמפרטורות ירדו מבחינת האיומים, והביקוש למאבטחים אולי ירד כרגע, אבל אם אנחנו מסתכלים חצי שנה אחורה, היה ביקוש למאבטחים בכל מקום, ושילמו הרבה כסף.

יוסי קסטל: לכן לא הייתה סיבה למאבטחים לבוא דווקא למוסדות חינוך.

יוסי שריד: תאר לעצמך איזה שיעור אבטלה היה אלמלא היו צריכים אנשי אבטחה.

יוסי קסטל: הסיוע מהסוכנות היה חיובי מאוד; בשנה שעברה קיבלנו אותו בפעם הראשונה, ואני שומע שמקבלים גם השנה, זה ממש מפנטסטי.

יוסי קסטל: זה נתן לנו כ- 8 מיליון דולר, כ- 40 מיליון שקל; הוקצו 865 משרות מאבטח נוספות לאבטחת בתי-ספר קטנים, פחות מ- 100 תלמידים שבדרך-כלל לא נותנים להם אבטחה.

יוסי קסטל: כמו-כן תוספת שעתיים אבטחה לבתי-ספר ולחטיבות ביניים עד השעה 16:00.

יוסי קסטל: זה מה שהיה לנו השנה בסיוע של הסוכנות.

יוסי קסטל: אני מקווה שזה יהיה השנה בהיקף דומה.

אילן שלגי: אתם מקבלים באופן שוטף דיווחים מהרשויות המקומיות על מצבן ועל התשובות שהן נותנות לקשיים ולבעיות?

יוסי קסטל: מקבלים מפעם לפעם.

אילן שלגי: אני אומר שוב, אנחנו לא ועדת ביקורת המדינה, אני לא רוצה להיכנס לדו"ח שישנו פה, כי זה יהיה בוועדה אחרת שאולי גם אנחנו נשתתף בה, אבל בכל-זאת: האם בהמשך לזה אתם מוודאים שבמקומות שנמצאו ליקויים הם כבר לא קיימים?

יוסי קסטל: אנחנו נטפל בזה, אני מקווה שזה מה שיהיה.

גילה פינקלשטיין: חבר-הכנסת אילן שלגי, אני רוצה לשאול, כשהתחילה מלחמת עירק הרבה הורים השאירו את הילדים בבית כי אמרו שאין מקלטים.

גילה פינקלשטיין: במלחמת המפרץ החלטנו אז על כמה ימים רשמיים שילדים נשארו בבית כי אין מקלטים.

גילה פינקלשטיין: עכשיו אנחנו לא יודעים מה יהיה; אתה אומר את זה בעצמך שהפסקת האש היא לחימוש.

גילה פינקלשטיין: אז כפי ששואל יושב-ראש הוועדה, איך אנחנו מתכוננים שאכן כן יהיו מקלטים?

יוסי קסטל: ממשלת ישראל צריכה להחליט שהיא מוכנה להקציב כסף לדבר שאולי לא ישתמשו בו.

יוסי קסטל: זה המון כסף.

יוסי שריד: אני אגיד לך כמה כסף זה; לפי מיטב זכרוני, זה 2 מיליארד שקל.

אילן שלגי: זה הרבה מאוד כסף; אבל פה מדובר בחיים שלנו ושל הילדים שלנו.

יוסי שריד: אם יש למישהו 2 מיליארד שקל עכשיו, נשמח מאוד.

יוסי מלמד: 2 מיליארד שקל זה רק לבתי-ספר, לא ליישובים עוד.

אילן שלגי: נציגת ההורים,

אילן שלגי: בבקשה.

אתי בנימין: אני אתייחס לכמה דברים שהועלו כאן:

אתי בנימין: נושא המקלטים עלה ערב מלחמת עירק בחדר הזה בדיון של ועדת החינוך; המצב מאז לא השתנה, בתי-הספר משתמשים במקלטים כמחסנים, כמעבדות, כחדרי מחשב; יש שם המון ציוד שמקובע לרצפה ואי-אפשר להוציא אותו.

אתי בנימין: אין מקלטים במוסדות החינוך.

אתי בנימין: אמנם הדו"ח נכתב באפריל 2002, אבל המצב לא השתנה מאז.

אתי בנימין: יש הרבה מוסדות חינוך שאין מקום לתלמידים במקלטים.

אתי בנימין: בואו לא נטמון את הראש בחול, ונגיד "הכל בסדר".

אילן שלגי: לכן אנחנו יושבים פה.

אתי בנימין: המקלטים בבתי-הספר לא בסדר, לא תקינים, לא מכילים את כל התלמידים, אם משמשים כמחסנים בבתי-הספר, כחדרי מעבדה וחדרי מחשב.

אתי בנימין: הם לא משמשים כמקלטים, והם לא בנויים להיות מקלטים.

אתי בנימין: דבר שני, לגבי נושא המאבטחים, אנחנו קיבלנו בשנה שעברה 865 מאבטחים, ואנחנו מקבלים גם השנה 865 מאבטחים, אבל הביטחון של הילדים שלנו לא מעניין את משרד החינוך!

אילן שלגי: לא צריך להגזים.

אילן שלגי: אל תאמרי "לא מעניין אותו", תאמרי "לא עושה מספיק".

אתי בנימין: לא.

אתי בנימין: לא מעניין אותו, ואני עומדת מאחורי מה שאני אומרת.

אתי בנימין: יושב פה אמנם חבר-הכנסת שריד, ולא אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל כשהוא היה שר החינוך היה לנו הרבה יותר טוב, והמערכת עבדה אחרת.

איתן קיסוס: היה הכי טוב.

אתי בנימין: אני מצטערת מאוד.

אתי בנימין: אני אומרת את הדברים, מה לעשות?

אתי בנימין: משרד החינוך קיצץ בשנה שעברה 200 שעות אבטחה לכל בית-ספר יסודי.

אתי בנימין: המאבטח הולך אחרי 13:00, ואין אחר-כך מאבטח בבתי-הספר היסודיים.

אתי בנימין: אני רוצה לראות בית-ספר יסודי שמסיים את הלימודים בשעה 13:00.

יוסי שריד: השנה תראי הרבה.

אתי בנימין: בטח שאני אראה הרבה.

יוסי שריד: עכשיו יתאימו את זה לשעות האבטחה.

אתי בנימין: ועל מי זה נופל?

אתי בנימין: המנהלת אומרת: "הילדים שלכם פה, והמאבטח הולך ב- 13:00, אז מה נעשה?", אז ההורה פותח את הכספומט שלו – יש לו כספומט כזה בכיס – והוא שולף.

אתי בנימין: אנחנו משלמים את זה.

אתי בנימין: אנחנו ההורים משלמים את זה! אני דורשת שתצא החלטה מוועדת החינוך של הכנסת שקוראת למשרד החינוך להחזיר לנו את 200 שעות האבטחה לבתי-הספר היסודיים!

אתי בנימין: לא יעלה על הדעת שאנחנו לא נקבל את זה!

אילן שלגי: מי ממשרד החינוך, בבקשה?

אילן שלגי: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות גם לדברים האחרונים שלה.

אברהם צדקה: אדוני יושב-הראש, אני מציע שנחליט על מה אנחנו רוצים לדון.

אברהם צדקה: יש פה שלושה תחומים: 1.

אברהם צדקה: ביטחון - היערכות מערכת החינוך.

אברהם צדקה: אנחנו נמצאים בפאתי שנת הלימודים, איך אנחנו ערוכים? 2.

אברהם צדקה: היערכות מערכת החינוך לעיתות חירום.

אברהם צדקה: 3.

אברהם צדקה: בטיחות מוסדות חינוך: היערכותם של מוסדות חינוך בהיבט הבטיחותי.

אברהם צדקה: ביטחון, בטיחות, היערכות לשעת חירום.

אילן שלגי: אנחנו כרגע לא דנים בנושא השלישי של בטיחות שהוא חשוב כשלעצמו; דנו בו בעבר, נדון בו בעתיד.

אברהם צדקה: מאה אחוז.

אילן שלגי: נושא הביטחון השוטף ונושא ההיערכות לשעת חירום, לצערנו, מתלכדים אצלנו.

אברהם צדקה: ישנה הלימה.

אברהם צדקה: באשר לאבטחת מוסדות חינוך, קודם כל נפנים ונבין את ההיקפים.

אברהם צדקה: אנחנו מדברים על סדרי גודל של כ- 4000 בתי-ספר ועוד כ- 12000 גני-ילדים בחתך ארצי; משמע, כ- 16000 מוסדות.

אברהם צדקה: אין 16000 מאבטחים בחתך ארצי, משמע, שהנחת היסוד שצריכים להפנים היא שלא יהיה לנו מאבטח צמוד בכל גן-ילדים ובכל בית-ספר.

אברהם צדקה: אנחנו היום נותנים מענה--- אני רוצה להזכיר, על-פי החלטת ממשלת ישראל מיוני 95' אבטחת מוסדות חינוך באחריות המשרד לבטחון פנים באמצעות משטרת ישראל.

אברהם צדקה: בהחלט יש הלימה ויחסי גומלין מאוד תקינים בינינו, גם המשטרה וגם המשרד לבטחון פנים כשאנחנו עובדים ביחד.

אברהם צדקה: עם העיבוי של הסוכנות אנחנו מדברים על סדר גודל של כ- 4500 מאבטחים סטטיים, זאת אומרת בפאתי מוסדות החינוך.

אברהם צדקה: כל 4000 בתי-הספר שיש בהם פחות מ- 100 תלמידים מאובטחים - ואני חייב להגיד בכל רם - למעט המגזר הערבי.

אברהם צדקה: באשר ליתרה, ניתן מענה לכל אשכולות גני-הילדים---

יוסי שריד: למה בתי-הספר הערביים?

אברהם צדקה: או המשרד לבטחון פנים או המשטרה תענה.

זאב ולדניגר: אז תשאירו לי את הביטחון.

זאב ולדניגר: תחליטו מה שאתם עושים.

זאב ולדניגר: רוצים שאני אייצג את מה שאני צריך לייצג, אני אייצג.

אברהם צדקה: אז אני רק אגיד שיש לנו אשכולות גנים באזורי האיום שלנו---במשטרת ישראל.

אברהם צדקה: באשר למקלוט - אני מקבל את מה שאומר ניצב משנה ולדניגר - הנושא במגרש הביתי שלו, והוא יתייחס.

אברהם צדקה: סוד גלוי הוא שפערי המקלוט במערכת החינוך במדינת ישראל עומדים על כ- 30% בחתך ארצי.

אברהם צדקה: זה טעון הסבר בחצי משפט; חתך ארצי זה ממוצע: בבית-ספר אחד יכול להיות פער-מקלוט של 50%, ובבית-ספר שני יכול להיות פער מקלוט של 20%.

אברהם צדקה: פער מקלוט הוא שיש 1000 תלמידים, אבל יש מקלוט בגין 700 לפי מפתחות של 15 מטר מרובע לכיתת אם.

אברהם צדקה: אין פה נציגים מפיקוד העורף - אני פשוט נאלץ לייצג אותם נאמנה.

אברהם צדקה: פערי המקלוט נובעים בעיקר מבתי-ספר שנבנו בשנות ה- 50-60 ואולי גם בשנות ה- 70.

אברהם צדקה: כל מוסדות החינוך שנבנו באמצעות משרד החינוך ממלחמת המפרץ הראשונה ואילך נבנו לפי התפיסה של המרחבים המוגנים כי על-פי הנחיה מקצועית של פיקוד העורף "ירדו" מנושא המקלטים העיליים או התת-קרקעיים ונתנו מענה המרחבים המוגנים.

אברהם צדקה: כל הפערים האלה נובעים בעיקר בתשתיות של בתי-הספר הישנים שנבנו בשנות ה- 60.

אברהם צדקה: אמר חבר-הכנסת שריד שהעלות משיקה ל- 2

אברהם צדקה: מיליארד שקל; אני גם יודע אישית ממדיניות של פיקוד העורף שהוא לא יבנה היום מקלטים נוספים במערכת.

אברהם צדקה: דרך-אגב, גם מקלט ציבורי אני לא יודע כמה הוסף.

אברהם צדקה: הדו"ח הזה נכתב בשלהי אפריל-מאי 2002 - היום עוד מעט אוגוסט 2003 - הזכיר פה ראש רשות שגם נושא את תיק הביטחון במרכז השלטון המקומי בנווה מונוסון, ולראיה, בעקבות המתיחות של מלחמת המפרץ האחרונה בתוך המגרש הביתי שלי עשיתי פעולות או קיבלתי סיוע ושדרגתי את רף אחזקת המקלטים.

אברהם צדקה: זה נעשה בכל הארץ.

אברהם צדקה: לבוא ולהגיד, גברת בנימין שהכל מחסנים והכל ג'אנקים---

אתי בנימין: זו העובדה.

אברהם צדקה: אני אמצא אולי מקלט אחד עם מחסן או שניים או חמישה מתוך ההיקפים שאני מדבר עליהם; אבל בהחלט עלינו רף אחד קדימה כהיערכות ומוכנות למלחמה.

אילן שלגי: מר צדקה, אני אמרתי את זה בתחילת הישיבה כהנחה שלי שההכנות למלחמת המפרץ בוודאי שיפרו את המצב.

אילן שלגי: אומרת גברת בנימין שזה לא קרה.

אתי בנימין: זה לא קרה.

אילן שלגי: בוא נניח שהאמת היא באמצע.

אברהם צדקה: אבל אני מסתובב קצת יותר מאשר גברת בנימין---

אתי בנימין: אני לא בטוחה.

אילן שלגי: זו בכל זאת עבודתו.

אתי בנימין: וזו גם עבודתי, רק שאני עושה אותה בהתנדבות 24 שעות.

אילן שלגי: אני יודע שאת עושה אותה בהתנדבות, לכן הנחתי שלמר צדקה יש יותר זמן לזה.

אברהם צדקה: השאלה שנשאלת בעקבות הנתונים היא איך נערך משרד החינוך לתת מענה לנתונים האלה.

אברהם צדקה: הוא נותן מענה, ואנחנו לצערי לעסנו את זה בהיערכות האחרונה ובכוננות האחרונה בשתי חלופות: חלופה אחת זה לימוד במשמרות.

אברהם צדקה: משמע, בית-ספר שיש לו רק 50% תפוסת מקלטים, כיתות א-ה משמרת ראשונה, ו-ח משמרת שנייה; חלופה שנייה שהוטמעה השנה שילמדו לפי אגפי הגיל לפי רציונל הבא: תלמידי כיתות א', ב', ג', ד' - עד כמה שיש תפוסת מקלט - בעדיפות ראשונה וחטיבות עליונות - י"ב, י"א, י', ט' בעדיפות ראשונה.

יוסי שריד: שנייה, אתה מתכוון לומר?

אברהם צדקה: לא, לא.

יוסי שריד: אז לא הבנתי בכלל.

קריאה: זה לא אותו בית-ספר.

אברהם צדקה: זה אף פעם לא יהיה באותו בית-ספר כי זה או חטיבה---

יוסי שריד: בסדר.

יוסי שריד: אני פשוט לא הבנתי את הרעיון.

אברהם צדקה: לתת קודם כל את הפתרון לילדים הצעירים, אז הם בעדיפות א', ולא לפגוע בהכנות לבגרויות של חטיבות עליונות, אז לתת עדיפות לכיתות י"ב, י"א, י', ט' וכן הלאה.

יוסי שריד: לא הבנתי מה זה נקרא "עדיפות".

יוסי שריד: את הבנת?

יהודית גידלי: לא.

יוסי שריד: גם אני לא.

יוסי שריד: כי לא נעים לי להיות היחיד שלא מבין.

יוסי שריד: עדיפות באיזה מובן?

יוסי שריד: אמרת קודם, משמרות, את זה הבנתי.

אברהם צדקה: זו חלופה אחת.

אברהם צדקה: החלופה השנייה---

קריאה: של לימודים.

אברהם צדקה: מנהל בית-ספר---

יוסי שריד: לימודים מה?

אברהם צדקה: לקיום לימודים.

אברהם צדקה: כל זה תחת המעטה שפיקוד העורף מנחה אותי---

יוסי שריד: בימי חירום, אתה מתכוון.

אברהם צדקה: בוודאי.

אילן שלגי: בתקופת מלחמת עירק.

יוסי שריד: ומה יקרה אז?

אברהם צדקה: לתת מענה לעיתות חירום אם אני אונחה לקיים לימודים על-פי תפוסת המקלוט שלא הייתה לנו במתיחות האחרונה.

אברהם צדקה: אזי אני אקיים את הלימודים בעקבות ההיענות - שהרי יש לי פערי מקלוט - לתת עדיפות: קודם כל הילדים הצעירים - א',ב' וכן הלאה - ודבר שני בי"ב מלמעלה למטה, י"ב, י"א, י', ט'.

יוסי שריד: והשאר לא ילמדו?

אילן שלגי: כאשר יש מקלוט מוגבל אז בשעת מלחמה - זה מה שהוא אמר - נשארים בבית.

יוסי שריד: בסדר, אני לא אומר "כן" או "לא", אני רק רוצה להבין קודם כל.

יוסי שריד: אחרי שאני אבין---

יהודית גידלי: בבית-ספר יסודי ילמדו משמרת ראשונה א'-ג' ומשמרת שנייה ד'-ו'.

יוסי שריד: לא.

יוסי שריד: זה הוא כולל במסגרת משמרות.

יוסי שריד: את רואה שעדיין לא הבנת.

יוסי שריד: יש פה שתי חלופות: החלופה השנייה היא שרק אלה ילמדו או לא ילמדו, ויש כאלה שלא ילמדו.

יהודית גידלי: הבנתי, ז'-ח' לא ילמדו.

יוסי שריד: כן.

אברהם צדקה: ולתת תשובה לאותם תלמידים שבתווך, לישון בבתי האב שלהם, ופה נכנסים למערכת הטלויזיה החינוכית וועדי הבתים המשותפים של בתי האב ופעילות רשותית-מקומית כזו או אחרת.

יהודית גידלי: ולמה אי-אפשר לעשות משמרת שנייה בבית-ספר תיכון?

אברהם צדקה: הכל אפשר.

אברהם צדקה: לא אמרתי שאי-אפשר, אמרתי שישנן שתי חלופות.

אברהם צדקה: כשמנהל בית-ספר או מנהל מחלקת החינוך ברשות בא בדברים עם ועד ההורים הבית-ספרי - ועד ההורים הרשותי - אומר, "רבותיי, זה העימוד שלנו, בוא נבחר מה הכי טוב לרשות שלנו".

אילן שלגי: הבנתי.

אילן שלגי: תודה רבה, מר צדקה.

אתי בנימין: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני לא קיבלתי תשובה לגבי השעות שקוצצו.

אילן שלגי: אולי בהמשך.

אברהם צדקה: מילה על השעות.

אתי בנימין: כן, על השעות שהם קיצצו.

יוסי שריד: זה חשוב.

אילן שלגי: תתייחס לזה.

אברהם צדקה: כשמעירים על השעות, גברת בנימין, צריך להגיד באותה נשימה ש- 8 מיליון הדולר שקיבלנו כסיוע שאנחנו מברכים עליו מיועדים לתת מענה לשלושה נושאים בסיסיים: 1.

אברהם צדקה: קיום אבטחה שלא הייתה עד עכשיו בבתי-ספר קטנים שבהם יש פחות מ- 100 תלמידים; 2.

אברהם צדקה: המשך שעתיים אבטחה לבתי-ספר שלא במסגרת יום לימודים ארוך לכלל מוסדות החינוך, חטיבות הביניים וחטיבות עליונות בכל הארץ.

אילן שלגי: כלומר, עד איזו שעה תהיה אבטחה?

אברהם צדקה: עד 16:00.

אתי בנימין: חטיבות ביניים ועליונות, אבל אנחנו מדברים על בתי-ספר יסודיים.

אילן שלגי: דווקא על הילדים הקטנים תשמרו פחות?

אתי בנימין: כן, כן.

אברהם צדקה: למען ההגינות אני אומר שחטיבות ביניים וחטיבות עליונות, גם בתי-ספר שעדיין לא הגיעו לחיטוב: א'-ח' עד שעה 16:00.

אברהם צדקה: הפעם השלישית זה נושא אשכולות הגנים עם הכסף הזה.

אברהם צדקה: זאת אומרת, א'-ו', נטו יסודי, מקיימים לימודים עד 13:00 על-פי הנחיות המנהל הפדגוגי של משרד החינוך.

אתי בנימין: זה לא נכון.

אברהם צדקה: אם ישנה יוזמה, היא מבורכת.

אברהם צדקה: מנהל מחלקת החינוך ברשות, ראש הרשות, מנכ"ל הרשות, מנהל בית-ספר שרוצים לקיים ל- א'-ו' עוד שעתיים לימודים---

אילן שלגי: השאלה מה קורה אז?

אילן שלגי: אתה אומר שהרשות המקומית תדאג?

אברהם צדקה: עלות האבטחה, יישא אותה הגוף שהחליט ללמוד מעבר לשעות שהקצבנו.

יוסי שריד: מר צדקה, נאמר כאן שיש קיצוץ לעומת מה שהיה.

יוסי שריד: שואלת הגברת האם הקיצוץ הזה בעינו עומד, האם אתם תמלאו את החסר, מה זה אומר מבחינת שעות האבטחה?

יוסי שריד: אגב, מפיך אנחנו שומעים הודעה - אולי אתה לא ער לזה, אז אני מסב את תשומת לבך - שמעולם לא שמענו באופן מוסמך מפי משרד החינוך, שבכיתות א' עד ו' מסיימים בכל הארץ, מסוף הארץ ועד סופה, בשעה 13:00.

יוסי שריד: מעולם לא נמסרה הודעה כזו של משרד החינוך.

קריאה: לכל המאוחר.

יוסי שריד: זו אחת ההודעות החשובות---

אברהם צדקה: זו לא הייתה הצהרה לעיתונות, ואני מבקש.

יוסי שריד: מה זאת אומרת, לעיתונות?

יוסי שריד: מה זה, סוד?

אברהם צדקה: לא, כי אני ב- 14:00 הולך לסגור את העניין הזה עם המנכ"לית לנסות להוביל אותה לעניין הזה---

יוסי שריד: שלא יהיה שום לימוד מעבר לשעה 13:00.

אברהם צדקה: שיש בתי-ספר שחלקם גומרים ב- 13:30, חלקם ב- 14:00---

יוסי שריד: בגלל זה רמת הלימוד תעלה.

אברהם צדקה: להחזיר את המצב לקדמותו.

אילן שלגי: כלומר, אתה רוצה שילמדו רק עד 13:00.

אתי בנימין: אני מבינה שעם הקיצוצים אנחנו נגמור עכשיו ב- 10:00.

אברהם צדקה: אני לא איש פדגוגיה, ולא מתיימר; שילמדו כמה שצריך ללמוד.

אברהם צדקה: אני מבקש שהאבטחה תהיה עד שעה 14:00 ולא עד 13:00.

יוסי שריד: יפה.

אברהם צדקה: כי זו המשמעות של אותן 200 שעות.

אילן שלגי: יפה.

אברהם צדקה: אני מקווה, ואם הובנתי ככה---

אילן שלגי: אנחנו נעזור לך, מר צדקה.

אילן שלגי: אנחנו נכלול את זה בהחלטה שלנו.

יוסי שריד: עכשיו אתה מוסר תוספת שאתה הולך לעשות מאמץ אצל המנכ"לית היום כדי שזה יהיה עד שעה 14:00, בסדר.

אברהם צדקה: ודאי! יותר מזה, שהשעות האלה יהיו "רזרבה טכנית", קראנו לזה.

יוסי שריד: נשמח אם תספר לנו איך עלו מאמציך.

אברהם צדקה: קראנו לזה רזרבה טכנית לרשות להשתמש בזה לפעילות חוץ בית-ספרית, לטיולים, ליום-העצמאות, ליום-הזיכרון, וכן הלאה.

יוסי שריד: מר צדקה, מזכירות הוועדה תשמח מאוד לקבל עדכון מפיך היום לאחר הפגישה שלך עם המנכ"לית האם מאמציך עלו יפה.

יוסי שריד: זה לא עניין של מה בכך עד מתי לומדים.

אילן שלגי: מר צדקה, אני גם אשמח אם תרים לי טלפון היום אחר-הצהריים.

יוסי שריד: אני אומר, מזכירות הוועדה.

אילן שלגי: אליי, ישירות.

אילן שלגי: ניצב משנה ולדניגר, בבקשה.

זאב ולדניגר: צריך להבין איך עובדת המשטרה, ומה תפיסת האבטחה.

זאב ולדניגר: מערך האבטחה של משטרת ישראל במוסדות חינוך פועל בשיטת המעגלים: אנחנו לא מצמידים אבטחה קבועה בשום מוסד לא חינוכי או מוסדות אחרים; תפיסת האבטחה היא במעגלים עם כוח משטרה נייד, זריז שמגיע לכל מקום, ויש מערך ייחודי בכל מקום בארץ, בכל יחידת משטרה שהוא מערך משטרתי שנותן מענה של סיורים עם ביקורים בגני-ילדים, במוסדות חינוך.

זאב ולדניגר: זה מערך אחד, לפי התפיסה של משטרת ישראל, והוא מונה כמה מאות שוטרים עם ניידות שזה עיקר עיסוקן.

אתי בנימין: והוא ראוי לשבח.

אתי בנימין: אני רוצה שזה יצוין, הוא ראוי לשבח, הם עושים עבודה יפה מאוד.

אילן שלגי: אני מצטרף לדבריה של נציגת ארגון ההורים, שהמאמץ שלכם ראוי לשבח.

יוסי שריד: גם אני מצטרף לשבחים.

זאב ולדניגר: המערך השני הוא מערך אבטחה אזרחי שהוא חלק מתהליך היסטורי שנשאר בעקבות לחצים כאלה ואחרים שאנחנו מקבלים אותו כעובדה מוגמרת, והוא רק מוסיף על האבטחה הקיימת.

זאב ולדניגר: המערך הזה - כמו שציין משרד החינוך - יש יותר מ- 16000 מוסדות חינוך, כי יש מוסדות חינוך שהם "מוכר ולא רשמי", וכל מיני סידורים אחרים.

זאב ולדניגר: אנחנו מתייחסים לכלל מוסדות החינוך בארץ בהיבט המשטרתי.

זאב ולדניגר: בהיבט האבטחה האזרחי נקבעו תבחינים בהקמת המערך שהוא קובע 100 מוסדות חינוך, מוסד שמשרד החינוך מכיר בו, ועל-פיהם אנחנו עומדים על סדר גודל של 3600 מאבטחים, שזה בעצם מה שהמדינה מתקצבת.

זאב ולדניגר: בגלל פערים שזוהו לפני שנה בעקבות המצב הביטחוני תורמת הסוכנות היהודית תקציב זמני שהוארך לשנה נוספת של 866 מאבטחים, וכך הרחבנו את מעגל התבחינים של מוסדות החינוך שמקבלים: גני-ילדים, אשכולות גני-ילדים, מוסדות חינוך סמוכי קו-תפר, אזור ירושלים; אזורים שעל-פי רמות האיום נראה לנו שיש צורך לתגבר אותם.

זאב ולדניגר: זה עדיין לא נותן מענה לכל מוסדות החינוך בכל המדינה.

זאב ולדניגר: שני המערכים האלה ביחד נותנים מענה סביר מבחינת המשטרה.

זאב ולדניגר: כמובן, היינו רוצים יותר, והיינו רוצים יכולות, אבל ישנן מגבלות.

זאב ולדניגר: אנחנו עובדים לפי מגבלות התקציב כפי שאנחנו מקבלים אותו.

זאב ולדניגר: לקראת השאלה העקרונית שלמענה פתחת את הדיון בהיערכות לשנת הלימודים הנוכחית המספרים הם כפי שאנחנו אמרנו, אנחנו הולכים בתהליך מסודר עם ועדת נוסח עליונה שכוללת את נציגי המורים, הורים, משטרה - כולם יחד.

זאב ולדניגר: כשהתחלנו את התהליך במרס בערך - עם כל הפצות המכרזית וכל המאבטחים - שדרגנו את רמת המאבטח האזרחי לעוד יום אימון בסוף שנה שעברה, והשנה חייבנו את כל המאבטחים הנוכחיים לשאת מכשירי קשר, היום חובה במכרז לקבל את זה.

זאב ולדניגר: חברת "משק וכלכלה" שהיא חברה של השלטון המקומי היא שמוציאה לפועל, ואנחנו מפקחים ומבקרים עם כל הגופים ביחד.

זאב ולדניגר: לתהליך הזה חיברנו גם את השלטון המקומי, ריכזנו את כל הקב"טים, הסברנו להם את התהליך, אנחנו מחוברים איתם בכנסים שלהם ושלנו, וכל הגורמים - לפחות מבחינת המשטרה - שאמורים להיות מחוברים, מחוברים.

זאב ולדניגר: איפה המוקשים?

זאב ולדניגר: ---

יוסי שריד: כמה חברת כח-אדם לוקחת מהשכר המשולם?

זאב ולדניגר: מבחינת השכר המשולם למאבטח לחברה, אם אני זוכר נכון, יש פה---28.5, והמאבטח מקבל מזה 21.

שמעון סיידוף: המאבטח 20.

שמעון סיידוף: משרד הביטחון מתקצב את זה.

אילן שלגי: האם אותם 20 שקלים שהוא מקבל הם כבר לאחר ניכויי מס?

אתי בנימין: כן.

אתי בנימין: 20 זה השכר.

יוסי שריד: לא, זה לא לאחר ניכויי מס, זה עדיין הברוטו, לא?

אילן שלגי: זה מה שאני שואל.

יוסי שריד: זה עדיין הברוטו שלו.

יוסי שריד: מתוך 28 שקלים זה ה- 20, אבל זה עדיין הברוטו שלו.

שמעון סיידוף: זה עדיין הברוטו.

יוסי שריד: אז התשובה לא נכונה.

אילן שלגי: יכול להיות שהסכומים הם כאלה שהוא לא מגיע לסף המס, אבל זה הברוטו.

יוסי שריד: יכול להיות.

יוסי שריד: אבל זה ברוטו בכל מקרה.

יוסי שריד: זאת אומרת, חברת כח-האדם מקבלת 30% בערך?

שמעון סיידוף: לאחר שמירה.

יוסי שריד: היינו הך, לצורך העניין הזה.

יוסי שריד: אחת השערוריות הציבוריות הגדולות.

זאב ולדניגר: המשטרה קובעת למאבטחים את רמת ההכשרה, רמת האימון.

זאב ולדניגר: כל שנה הם אמורים להתחיל ביולי-אוגוסט את ההכשרות שלהם במטווחים.

זאב ולדניגר: מי שמוכשר משנה קודמת עובר רק תהליכי רענון.

אילן שלגי: מי עושה את ההכשרה הזו, המשטרה?

זאב ולדניגר: לא.

זאב ולדניגר: אנחנו מפקחים.

זאב ולדניגר: אנחנו לא מסוגלים היום להכשיר 4000 מאבטחים אם יש צורך.

אילן שלגי: מי עושה את זה?

זאב ולדניגר: חברות שזוכות במכרז של "משק וכלכלה", על-פי התנאים שלנו, ואנחנו עוברים ועושים פיקוח ובקרה, ובהתאם לכך מטפלים.

זאב ולדניגר: אצל מי שנמצאים ליקויים מחייבים אותו לעמוד בתנאים שקבענו.

זאב ולדניגר: התהליך האדמיניסטרטיבי שמעכב את הנושא כדי שנעמוד ב- 1 בספטמבר בצורה מסודרת הוא תהליך ההכשרה, הקבלה של המאבטחים שעכשיו הוא בשיאו---

אילן שלגי: יש לכם נתונים לגבי חיילים משוחררים שהשתלבו באבטחה בשנה שעברה ובשנה הזאת?

זאב ולדניגר: אני לא יכול לתת לך מספרים, אני רק יכול להגיד שבשנה הקודמת שולבו במערך אבטחת מוסדות החינוך כ- 800 חבר'ה צעירים שכולם נכנסו בעקבות קטיגורית מקצוע מועדף, והם הצעירו את המערך ונתנו לנו יכולת מבצעית יותר טובה---

אילן שלגי: ומה קורה השנה?

זאב ולדניגר: בגלל חוק ההסדרים במדינה לא הוארך תהליך המקצוע המועדף; משטרת ישראל חושבת שזהו תהליך נחוץ כי זה מעלה את רמת המאבטחים.

אילן שלגי: כאן הועלה חשש שיגיע כח-אדם פחות מתאים לאבטחה.

אילן שלגי: האם אתם רואים את זה גם במציאות?

אתי בנימין: או שלא יגיע בכלל.

יוסי שריד: או שלא יגיע בכלל.

זאב ולדניגר: צריך להציג שתי עובדות פשוטות: הדרישה היום למאבטחים היא גדולה מאוד במשק.

זאב ולדניגר: בחלק מהמקומות בארץ אפשר למלא אותה, בחלק מהמקומות יש לנו בעיה שיש יותר ביקוש מהיצע.

זאב ולדניגר: עושים כל מיני תהליכים, כמו מקצוע מועדף במקומות שיש לנו בעיה.

זאב ולדניגר: יש בעיה דומה בתחבורה הציבורית---

יוסי מלמד: מביאים מהדרום ומתל-אביב וירושלים.

זאב ולדניגר: מנסים להביא מהדרום ומהמרכז.

אילן שלגי: אני רוצה להוציא קריאה מפה להחזיר את המעמד של מקצוע מועדף.

אילן שלגי: האם האחריות לזה על משרד האוצר?

אתי בנימין: משרד האוצר, כן.

זאב ולדניגר: אני יודע, ואני מדבר בשם המפכ"ל - ואם אני לא טועה - גם בשם השר, שפנינו פנייה כדי להאריך את זה.

זאב ולדניגר: גם המשרד וגם המשטרה רואים את זה בעין חיובית, ואפילו תומכת ורוצה שיהיה מקצוע מועדף.

אתי בנימין: גם שרת החינוך תומכת.

יוסי שריד: הוועדה צריכה לבקש משרת החינוך ומהשר לבטחון פנים להגיש לממשלה תביעה להמשך ההסדר הזה תוך שבועיים-שלושה.

יוסי מלמד: זה שר העבודה גם כן.

אילן שלגי: אנחנו נקרא לממשלת-ישראל.

יוסי שריד: אם קראת לממשלת-ישראל עוד לא קראת לאף אחד.

אילן שלגי: אני אכתוב מכתב לשרה כמו לאחר כמעט כל ישיבה, זה בסדר.

יוסי שריד: ממשלת ישראל זה אף אחד.

זאב ולדניגר: בחודש אוגוסט אנחנו מקיימים תרגילים לכוח המשטרתי לפני תחילת שנת-הלימודים.

זאב ולדניגר: בתחילת שנת-הלימודים שלושת הימים הראשונים מבחינת משטרת ישראל זה מבצע ארצי שאליו נכנס כמעט כל מערך משטרת ישראל למעברי חצייה, לכל ההיבט של הבטיחות ושל האבטחה למוסדות חינוך בשילוב מתנדבים.

זאב ולדניגר: כל הגורמים מצטרפים לאותו מערך לנסות להחזיר את הילדים לשגרת לימודים אחרי חופשה.

זאב ולדניגר: זה בבסיס, אפשר לשנות, אפשר להוסיף.

יוסי שריד: האם המשטרה יודעת שבטלו כל תקציבי "זהירות בדרכים" של משרד החינוך?

זאב ולדניגר: אני לא מכיר את הסוגייה הזאת, אני לא עוסק בה ביום-יום, אני לא רוצה לתת תשובה לא מדויקת.

איציק מימון: בזמנו כשאושר המאבטח למוסדות החינוך דובר על בתי-ספר שיש בהם למעלה מ- 100 תלמידים.

איציק מימון: בדיון הקודם שהיה פה בראשות היו"ר הקודם, זבולון אורלב, ישב פה קצין האג"מ של משטרת ישראל, ושאלנו אותו האם במצב שנוצר במדינת-ישראל בכל מוסד חינוכי צריך להיות מאבטח, והוא חד-משמעית אמר "כן".

איציק מימון: שאלה למר צדקה, אחרי שקיבלנו את האישור ל- 865 מאבטחים בתרומה - מה יהיה בעוד שנה כשלא תהיה תרומה?

איציק מימון: האם נוכל לארגן כסף לעניין הזה, או שבעוד שנה נדון כאן כדי לבדוק מהיכן מגייסים עוד תרומות?

איציק מימון: דבר שני, בכמה מוסדות חינוך שיש בהם פחות מ- 100 תלמידים במדינת ישראל אין בכלל מאבטח?

איציק מימון: אני לא מדבר על סיורים כי אותם בדקנו, אולי בירושלים זה עובד היטב, אבל במקומות אחרים זה לא עובד היטב כי ניסינו; הסיור הזה מגיע אחרי 40 דקות, אחרי שעה, אחרי חצי שעה, בשביל מפגע זה הרבה מאוד זמן: הוא יכול להגיע, לעשות את מה שהוא חושב לעשות ולהיעלם, ואחר-כך ירגישו.

איציק מימון: לגבי המקלטים---

אילן שלגי: דיברנו כבר על נושא המקלטים.

איציק מימון: פה נאמר שזה אחד, שניים, חמישה שלא בסדר.

איציק מימון: פיקוד העורף לפני המלחמה לא נתן אישור שיבנו מקלט אחד במדינת-ישראל בבתי-הספר.

איציק מימון: במדינת-ישראל יש בתי-ספר שנבנו לפני 40-50 שנה---

אילן שלגי: גם זה כבר נאמר, מר מימון.

אילן שלגי: זה נכון, אבל זה נאמר.

איציק מימון: זה נאמר, אבל הוא טוען שיש חמישה-שישה; רוב המקלטים - אם לא כולם - במדינת-ישראל לא ערוכים לדבר הזה.

יוסי מלמד: גם ביישובים.

איציק מימון: אני מזמין את ועדת החינוך של הכנסת לצאת לסיור לקראת שנת הלימודים.

אילן שלגי: נעשה את זה.

איציק מימון: משרד החינוך יבחר את האזור שהוא ירצה.

איציק מימון: לא אנחנו, שהוא יבחר את המוסדות שהוא ירצה שנלך אליהם.

איציק מימון: אנחנו מדברים פה על מאבטח ועל מקלטים; אף אחד פה לא דיבר על הגדרות.

איציק מימון: היום יש מוסדות חינוך עם פרצות בגדרות; יש שומר בשער, והגדר האחורית פרוצה, אז השומר לא עוזר; וזה מיליוני שקלים שאמורים להשקיע במדינת-ישראל בדברים האלה.

יוסי שריד: אתה רוצה גדר או חומה?

איציק מימון: לא.

איציק מימון: גדר בבתי-הספר.

איציק מימון: אולי נשים מאבטח, אבל אם לא יהיה מיגון מסביב, אז מה---?

אילן שלגי: אני נאלץ לסכם משום שלפחות אנחנו, חברי-הכנסת כאן, חוטאים לתפקידנו כאן; אנחנו אמורים להיות במליאה, היום הוא היום האחרון למושב.

אילן שלגי: זהו יום שהוסף כדי להשלים דברים שטרם הושלמו, ולכן אנחנו נאלצים לסיים.

אילן שלגי: חבר-הכנסת שריד, אנחנו פה חברי הוועדה היחידים כעת, אני מציע שנסכם---

יוסי שריד: פה אחד.

אילן שלגי: פה אחד אני מאמין.

אילן שלגי: נסכם שוועדת החינוך והתרבות מתייחסת בחומרה למצב הלקוי של הביטחון והאבטחה במוסדות החינוך, מצב הנובע בעיקר ממחסור בתקציבים.

אילן שלגי: הוועדה שמעה בדאגה על פערי מקלוט של 30% כאשר לעיתים בבתי-ספר וגני-הילדים הוותיקים אין מקלוט כלל.

יוסי קסטל: הפערים הם לא 30.

אילן שלגי: לפחות 30.

אילן שלגי: הוא דיבר על ממוצע ארצי.

אילן שלגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל להמשיך ולהכיר באבטחה כמקצוע מועדף כדי שכח- אדם איכותי, קרי: חיילים משוחררים ישתלבו בתפקידי אבטחה.

אילן שלגי: הוועדה מביעה פליאה על כי משרד החינוך קיצץ בהקצבה לשעות אבטחה ונוצר מצב שלפיו בבתי-ספר יסודיים אין אבטחה לאחר השעה 13:00.

אילן שלגי: הוועדה דורשת מהמשרד כי תהיה אבטחה גם לכיתות א'-ו' עד לסיום הלימודים בפועל.

אילן שלגי: בכל מקרה, אין להטיל עלויות אבטחה על ההורים.

אילן שלגי: תודה רבה, אנחנו נחזור ונידרש לנושא הזה בישיבה שתהיה במחצית השנייה של אוגוסט.

אילן שלגי: תודה רבה לכולם.

אילן שלגי: אני מבקש להודות לחברי ועדת החינוך - אני מדגיש במיוחד - לחבר-הכנסת שריד, שר החינוך לשעבר שהוא חבר פעיל מאוד ומתמיד מאוד בישיבות הוועדה יותר מאחרים; אני מבקש להודות גם לצוות הוועדה: למנהלת הוועדה, יהודית גידלי; ליועצת המשפטית של הוועדה מרב ישראלי; גם לאפרת מורלי ולריקי ניסים; גם לעוזרים שלי אביאל אהרון והלנה ויסמן.

אילן שלגי: תודה רבה לכולם ולהתראות.