ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 55, 2003-07-16 09:15

אילן שלגי: בוקר טוב.

אילן שלגי: הישיבה הזאת הייתה אמורה להתכנס ב- 7 ביולי.

אילן שלגי: לטעמי, היא הייתה אמורה להיות עוד לפני-כן, אלא שמר בראל הודיע לנו שהוא יהיה בחו"ל, ולכן קבענו את הישיבה ל- 7 ביולי, אבל אז הסתבר שהוא עדיין בחו"ל.

אילן שלגי: לכן הישיבה נדחתה שוב.

יוסף בראל: לטעמי, היא הייתה צריכה להתקיים במאי בזמן שרצו לקבל את ההחלטות על הקיצוץ.

אילן שלגי: נכון.

אילן שלגי: לישיבה היום היה אמור להגיע השר אהוד אולמרט.

אילן שלגי: אתמול הוא התנצל שלא יבוא, אבל היה יכול להתחלק אתי בהרגשה החיובית של המכתב שקיבלנו יום קודם.

אילן שלגי: זה המכתב שמסיר את האיום או לפחות דוחה אותו.

אילן שלגי: זה המכתב שחולק כאן.

אילן שלגי: הבהילות בצורך בדיון לכאורה לא קיימת.

יוסי שריד: על איזה איום מדובר?

יוסי שריד: יש כל-כך הרבה איומים.

אילן שלגי: לא נעניתי לבקשות החוזרות לדחות שוב את הישיבה.

יוסי שריד: על איזה איום אתה מדבר?

יוסי שריד: יש הרבה איומים.

אילן שלגי: תכף נגיע.

אילן שלגי: אנחנו עמדנו בפני מצב שמנכ"ל רשות השידור הודיע שבשל האילוצים שנחתו עליו לקיצוצי תקציב ולהפחתת הכנסות, הוא יאלץ לאחד את "קול המוסיקה" עם רשת א', לפגוע בשידורים של "קול המוסיקה", של רשת א' וגם של רדיו רק"ע.

יוסף בראל: גם השידורים בערבית וגם הגלים הקצרים מחו"ל.

אילן שלגי: מר בראל, אני מבקש ממך, אל תעזור לי.

אילן שלגי: אנחנו יודעים גם שהתעוררה סערה ציבורית.

אילן שלגי: יש לנו פה עצומה שחתומים עליה כ- 13000 אזרחים.

אילן שלגי: נאמר רבות לא לפגוע; ההד הציבורי היה בנושא "קול המוסיקה", אבל כמובן גם בנושאים אחרים.

אילן שלגי: יכול להיות שאתם נקטתם, מר בראל, במה שנקרא "תרגיל צ'יץ'".

יוסף בראל: אתה לא נותן לי לדבר.

אילן שלגי: מר בראל, אני אתן לך לדבר, תאמין לי, אבל לא בתוך דבריי.

יוסף בראל: אבל אל תקרא לזה תרגיל.

אילן שלגי: אתה בוודאי תוכל להגיב על מה שאני אומר.

אילן שלגי: אני כן קורא לזה תרגיל, אבל אם אני לא אומר נכון, אנחנו בוודאי נשתכנע.

אילן שלגי: כאשר נחתו על עיריית תל-אביב בתקופתו של צ'יץ' גזרות מכיוון הממשלה הוא היה מיד פוגע במפעלי ההזנה או בסיוע לקשישים, ואז היה קם רעש ציבורי, והוא היה מצליח להשיג הישגים מסוימים מהממשלה.

אילן שלגי: אני לא אומר שזה איננו לגיטימי, אולי להיפך, נשמח לשמוע שזו לא הייתה הכוונה.

אילן שלגי: פגיעה אפשרית ב"קול המוסיקה", ברשת א', ברדיו רק"ע נגעה בנימים מאוד רגישים בציבור.

אילן שלגי: יש אנשים שאומרים שבלי "קול המוסיקה" הם מרגישים שניטל מהם דבר עיקרי בחייהם; הם מחוברים לזה כמו שאנשים אחרים מחוברים לתפילה, זה דבר שהם צריכים איתם כל העת.

אילן שלגי: שידור ציבורי לא צריך לשקול את שיקוליו רק על בסיס שיקולים כלכליים.

אילן שלגי: היו התייחסויות לכך שחלק ניכר מהציבור שנפגע הם גמלאים; אנשים שמרותקים לביתם בשל מגבלות פיזיות או בשל גילם; עולים חדשים רבים שנפגעים לא רק מסגירת רדיו רק"ע, אלא גם מן הפגיעה ב"קול המוסיקה".

אילן שלגי: דווקא בימים של מצב כלכלי קשה גם מי שנהג ללכת לקונצרטים ולאופרה יכול פחות להרשות לעצמו היום.

אילן שלגי: התחושה הייתה קשה מאוד.

אילן שלגי: אנחנו יודעים שגם בתוך הרשות הייתה אוירה קשה; אנשים הרגישו שלא שומעים אותם ולא מתייחסים לעמדותיהם.

אילן שלגי: ביקשתי להזמין היום לישיבה גם את מר חנני, מנהל "קול המוסיקה", אבל הבנתי שנמנע ממנו להגיע, וזה חבל.

יוסי שריד: כן, אני רוצה.

אילן שלגי: אנחנו נחזור ונידרש לנושא כאשר נדע מה על הפרק, כאשר הוועדה שמונתה תתקדם בעבודתה.

יוסי שריד: אפשר לראות את המסמך?

יוסף בראל: אומרים בעיתונות בקורס בסיסי אמירה אמריקנית ידועה: "לא לתת לעובדות לקלקל סיפור טוב", ואני נורא מצטער שאני עומד לומר כמה עובדות שיקלקלו את הסיפור שגוללת בפתח הישיבה, ולא בדקת את העובדות אתי קודם.

אילן שלגי: הנה אתה פה כדי שנבדוק את העובדות.

יוסף בראל: בוא נדייק בדברים כי אתה יושב בכנסת, לא אני חבר-כנסת, ואתה אמור לדעת מה מתרחש בחדרים שצמודים אליך בוועדות האחרות.

יוסף בראל: בוועדת הכספים של הכנסת האוצר דרש שתוך שלוש שנים יצמצמו את תקציב רשות השידור ב- 340 מיליון שקל, זאת אומרת, יותר מ- 40%.

יוסף בראל: הוא אמר:

יוסף בראל: "מספיק להם ערוץ רדיו אחד וערוץ טלויזיה אחד".

יוסף בראל: זו לא יוזמה של רשות השידור.

יוסף בראל: רשות השידור לא באה לאוצר ואמרה "אני רוצה לקצץ".

יוסף בראל: לאחר דיונים ארוכים וממושכים, אם הייתם לוקחים את הפרוטוקולים של ועדת הכספים ושל ועדת הכלכלה, הייתם מוצאים שבראל אמר: "אתם מחסלים את השידור הציבורי, אתם עומדים לפגוע פגיעה קשה בקיומו של השידור הציבורי".

יוסף בראל: הפשרה הייתה שבמקום שהקיצוץ ב- 100 מיליון שקל יהיה כבר ב- 1 בספטמבר---

יוסי שריד: איפה אתה רואה שהאיום הוסר?

יוסי שריד: אני רואה שהאיום בעינו עומד.

אילן שלגי: יש מכתב שכן מחולק.

יוסי שריד: אבל אני רואה פה רשת תרבות, אני רואה שזה בדיוק הסיפור ששמענו.

אילן שלגי: זה נכון, אלא המכתב מקפיא את זה.

יוסף בראל: אפשר לתת לי להשלים את דבריי, ולאחר-מכן להבהיר את העניינים?

יוסי שריד: אפשר.

יוסף בראל: אם חייבים לסיים את הנאומים ללא כל קשר עם מה שרוצים לשמוע ממני---

יוסי שריד: מר בראל, פה זו לא רשות השידור.

יוסי שריד: ברשות השידור אתה קובע.

יוסף בראל: אני נורא מצטער, אתם קובעים, ואני אומר שאם אתם רוצים לקבוע תקבעו, אתם רוצים שלא נדבר, לא נדבר.

יוסי שריד: אנחנו רוצים, וכשאנחנו נרצה לומר משהו אנחנו נגיד.

יוסי שריד: ברשות השידור אתה תנהל, ופה אנחנו ננהל.

יוסף בראל: בוועדת הכספים הושגה פשרה שה- 100 מיליון יקוצצו החל מ- 1 בינואר.

יוסף בראל: בינתיים קוצצו 23 מיליון.

יוסף בראל: לא הוכנה תכנית התייעלות.

יוסף בראל: התיק הזה שקיבלת הוא תשובה לשאלות שהועלו בוועד המנהל, מה המשמעות המיידית של קיצוץ ב- 1 בספטמבר 93 מיליון שקל.

יוסף בראל: תקציב רשות השידור בנוי מ- 85% מהוצאה קשיחה ו- 15% לפעולות.

יוסף בראל: כל היצירה של רשות השידור, כל תקציב הפעולות של רשות השידור שהוא היצירה הוא בסך הכל כ- 115 מיליון שקל.

יוסף בראל: לכן לקצץ ב- 95, 98 מיליון שקל, זאת אומרת לקצץ, לחסל, לבטל את היצירה.

יוסף בראל: הם מבקשים בשנה השנייה יקוצץ סכום דומה ובשנה שלישית סכום דומה.

יוסף בראל: הם ביקשו שנפטר 900 עובדים מתוך קרוב ל- 2000.

יוסף בראל: מאיזה מפעל ביקשו לקצץ 50% מעובדיו?

יוסף בראל: איזה מפעל בארץ, איזה מוסד?

יוסף בראל: כל השירות הציבורי, לא ביקשו ממנו 10%.

יוסף בראל: מבקשים בלי לתת תנאים מועדפים, בלי לשנות הסכמי שכר שיעלו את גובה הפנסיה.

יוסף בראל: לנו יש מנהלי טלויזיה ורדיו לשעבר – שמות נוצצים, אבל אסור לדבר על שכרו של אדם ולבייש אותו בציבור – שהפנסיה שלהם היום היא 3000 שקל.

ורד ברמן: אני מאשרת.

יוסף בראל: המעניין כאן הוא שבאים להכות את הנוטר, ולא מדברים עם בעל הבית.

יוסף בראל: האוצר ישב כאן ב- 5 בדצמבר בוועדה הזאת, אבל אז ישבו כאן אנשים אחרים; ישבו כאן עוזי אבן וזבולון אורלב וביישו אותם.

יוסף בראל: בפרוטוקול ישיבת ועדת החינוך מ- 5 בדצמבר 2002, לפני 7 חודשים,על אותם נתונים שבגללם הממשלה קיצצה בלי לבדוק איתנו החזירו אותם בבושת פנים לאוצר ונזפו בהם.

יוסף בראל: עוזי אבן נזף בהם, אמר להם: "הבאתם מידע שהטעה את הוועדה לגבי רשות השידור".

יוסף בראל: ביטלו את ההצעות שלהם לקצץ את הקיצוצים שהשיגו אותם בהחלטת ממשלה שנתקבלה על מידע מטעה – אמרתי זאת בוועדת הכספים – בלי להתייעץ עם רשות השידור ובלי לשאול אותה.

יוסף בראל: לא שלחתי את המכתב סתם, מכיוון שאני חושב שהשיקולים שהכינו את המסמך לוועד המנהל, והוא אמור להחליט הוא והמליאה רוצים, איך אפשר לקצץ ברשות השידור 100 מיליון שקל מהתקציב בלי לפגוע בשידורים.

יוסף בראל: אם האוצר אומר שיתמיד עד שיקצץ את ערוצי הרדיו לערוץ אחד וערוצי הטלויזיה לערוץ אחד, וכל עוד הכנסת לא מתעוררת וחוסמת את המזימה הזאת---

אילן שלגי: האוצר השתמש בביטוי הזה, ערוץ טלויזיה אחד וערוץ רדיו אחד?

יוסף בראל: כן, כן.

יוסף בראל: בוועדת הכספים.

יוסף בראל: תראה את זה בסטנוגרמה.

יוסף בראל: אני שאלתי אותו על סמך הוא אומר לי את זה?

יוסף בראל: פקיד בא לכאן וקובע לעומת כל ההחלטות.

יוסף בראל: אמרתי לו שכל ערוץ שהוקם הוא בהחלטת ממשלה: רק"ע זה החלטת ממשלה.

יוסף בראל: הרי גם החוק קובע שרשות השידור סוברנית מתקציבה ליצור את הערוצים שהיא רוצה.

יוסף בראל: בא לך אדם ואומר לך: "תעשו ערוץ אחד".

יוסף בראל: אני מצטער להוסיף, ולא רוצה להזכיר שמות, שהנציג של משרד המשפטים שמלווה אותו אמר שהוא צודק, מספיק ערוץ אחד ברשות השידור, "תחזרו למימדים האמיתיים שלכם".

יוסף בראל: מכים את הנוטר, מי שמנסה לשמור על רשות השידור?

יוסף בראל: מאוד יפה לתפוס במה במיוחד בנושאים כאלה.

יוסף בראל: אני אוהב מוסיקה קלסית הרבה יותר מהרבה אנשים שהיום תופסים במה ופוגעים במוסיקה הקלסית.

יוסף בראל: איך נותנים לפקיד באוצר לקבוע את עתיד השידור הציבורי במדינת ישראל?

יוסף בראל: אני לא מבין מדוע לא הזמנת אותם.

אילן שלגי: יש פה נציג של האוצר?

אילן שלגי: הם בדרך-כלל מוזמנים לישיבות שלי.

יוסף בראל: נכון.

יוסף בראל: למה להם לבוא?

יוסף בראל: הם יודעים מה מר גורלם יהיה אם יבואו לוועדת החינוך.

אילן שלגי: אפשר אולי לטלפן לאוצר לשאול אותם למה אף אחד לא בא?

יוסף בראל: אני מסרתי תאריך מדויק של הישיבה שהייתה עם זבולון אורלב ופרופ' עוזי אבן; 5 בדצמבר 2002.

יוסף בראל: קח את הפרוטוקול ותקרא אותו.

יוסף בראל: זה הסתיים בנזיפה על הפקיד.

אילן שלגי: בוא נפריד בין מה שהיה ב-5 בדצמבר.

אילן שלגי: אתה התייחסת לדיון שהיה בוועדת הכספים שבו אמרו לכם גם איך להתייעל.

יוסף בראל: ועוד איך.

יוסף בראל: הוא בא לוועדה גם אז ואמר אותו דבר.

יוסף בראל: לא איך להתייעל.

יוסף בראל: יש מקום להתייעלות; התייעלנו מאוד בשנה האחרונה.

יוסף בראל: אנשים הוסיפו המון שעות שידור בלי תוספת כוח אדם, אלא להיפך, בתוך צמצום כוח אדם וצמצום שעות נוספות.

יוסף בראל: אנשים עם שכר דחוק ממשיכים לעבוד מסביב לשעון.

יוסף בראל: צריך להצדיע לעובדי רשות השידור.

יוסף בראל: אי-אפשר להמשיך לתת לאוצר על כל במה להשמיץ אותם; לבוא לוועדות ולהגיד: שעות נוספות וכדומה.

יוסף בראל: מי שמדבר כך מתעלם מתפקידו ביצירת הסכמי שכר מעוותים ברשות השידור.

יוסף בראל: לא אכנס לזה, ואני מצטער שהטון רם.

יוסף בראל: אתם טועים בכיוון של הביקורת שלכם.

יוסף בראל: תפנו אותה לאוצר, הוא פגע בשידור הציבורי, לא אנחנו.

יוסף בראל: לא יעזור לך!

אילן שלגי: לא מקובל עליי שמשרד האוצר יאמר לכם גם איך להתייעל.

אילן שלגי: לצורך זה יש רשות שידור ומליאת מועצת רשות שידור, ויש גורמים לרבות הוועדה הזאת שיכולים להתייחס לנושא התוכן.

אילן שלגי: האוצר, לעניות דעתי, אם התבטא שיהיה רק ערוץ אחד, זה היה – בלשון המשפטנים – אוביטר, זה לא היה חלק מההחלטה.

אילן שלגי: זו הייתה התייחסות אישית של מישהו.

יוסף בראל: תשאל את שלום שמחון ואת הירשנזון, ראשי ועדת החינוך הקודמים לך.

יוסף בראל: חבל שלא הזמנת אותם לכאן.

יוסף בראל: אני ישבתי עם שניהם בוועדת משותפת של כלכלה וכספים.

יוסף בראל: שניהם עמדו חסרי אונים.

יוסף בראל: אומרים לי: "אי-אפשר, יעשו לנו over-rulling במליאה.

יוסף בראל: אי-אפשר לא לקצץ".

יוסף בראל: אז תקצצו.

יוסף בראל: אם אתה מוריד 100 מיליון שקל מרשות השידור היא לא תוכל לשדר.

אילן שלגי: השאלה היא מה האלטרנטיבות.

אילן שלגי: אם כן יורידו לך 100 מיליון מה האלטרנטיבה בלי לפגוע בשידורי "קול המוסיקה", רשת א', רדיו רק"ע, שהציבור מצפה ששידור ציבורי ייתן אותם.

יוסף בראל: האלטרנטיבה היא – כמו שאמרתי לשר הממונה, והוא לקח את העניין ברצינות, שהוא ידאג שלא יפגעו בתקציב כפי שהם רוצים.

יוסף בראל: מספרים על אבא מאוד קמצן שאהב מאוד את הבן שלו ונתן לו שקל.

יוסף בראל: הוא אמר לו לקנות בזה כל מה שמתחשק לך.

יוסף בראל: אתה אומר לי אותו דבר; יקצצו לך מהתקציב 100 מיליון שקל, אבל אל תפגע בשום דבר.

אילן שלגי: אני לא אמרתי "בשום דבר".

יוסף בראל: אני לא צ'יץ', ואני לא יודע מה הוא עשה בעיריית תל-אביב.

יוסף בראל: אני לא משחק בפעלולים.

יוסף בראל: אני עושה טלויזיה ורדיו, ובזה אני מבין.

יוסף בראל: אני נמצא שם למעלה מ- 45 שנה, ואין תחום שלא עסקתי בו.

יוסף בראל: בלי כסף אתה לא עושה שידורים.

יוסף בראל: נתייעל, כן, ומתייעלים כל הזמן.

יוסף בראל: העלויות יירדו, אבל לא ייתכן שאני לא לוקח כסף מקופת המדינה.

יוסף בראל: האוצר לא צמצם לי מכסף שהוא נותן לי, אלא מוריד את האגרות.

יוסף בראל: הצעתי לו אלטרנטיבות להוריד את האגרות בלי לפגוע בהכנסות רשות השידור, ולא קיבלו כי המגמה היא לפגוע.

יוסף בראל: אתם לא שמים לב, אנחנו אנשי התקשורת חיים את הנושא הזה.

יוסף בראל: הם פוגעים בכל התקשורת, לא רק התקשורת הציבורית.

יוסף בראל: אני מתעסק בשידור הציבורי, הם פוגעים בכל התקשורת ומחלישים אותה.

יוסף בראל: כשאתה מרבה בזכיינים שעובדים במסחרי אתה מחליש את המסחרי.

יוסף בראל: גם להרפות ברשות השידור זה להחליש את השידור הציבורי.

יוסף בראל: ביום שיפגעו בשידור הציבורי לא תהיה תקשורת חופשית בארץ.

יוסף בראל: אבל, לא אני שומר על מדינת ישראל, יש הרבה יותר אנשים חלשים ממני.

יוסי שריד: אולי אפשר לקבל נתונים תקציביים?

יוסי שריד: כמה עולה כל רשת?

יוסי שריד: לפי מיטב ידיעתי, ברשות השידור לא עובדים 2000 איש, עובדים הרבה יותר.

יוסי שריד: עובדים קבועים יש אולי 2000 איש.

יוסי שריד: עובדים, לפי דעתי פי שניים מ- 2000.

יוסף בראל: לא.

יוסף בראל: המציאות השתנתה.

יוסף בראל: אין כבר פרי-לנסרים שנקראים ש"ת, זה הופסק.

יוסף בראל: יש רק מועסקים על-פי חוזים או בשכר קבוע, והם קצת פחות מ- 2000 היום.

יוסי שריד: טוב, בסדר.

מיכל זמורה-כהן: אני מודה לך שהזמנת אותי, ואני רוצה לדבר כמי שהקים את "קול המוסיקה".

מיכל זמורה-כהן: אני רוצה להגיד דבר והיפוכו.

מיכל זמורה-כהן: דווקא בפורום הזה אני רוצה להחמיא למנכ"ל רשות השידור.

מיכל זמורה-כהן: מה שיוסף בראל עשה בערוץ שלו, ערוץ 33, למשל ביום שישי בערב "סקלה" זה השידור האמנותי הטוב ביותר שיש בכל ערוצי הטלויזיה מבחינת איכות תרבות.

מיכל זמורה-כהן: אני מחזיקה לו את השידור הזה מאוד לטובה, ולכן אני אומר את ההיפך.

מיכל זמורה-כהן: כשאנחנו הקמנו את "קול המוסיקה" לפני 20 שנה החזון של הקמת "קול המוסיקה" לא היה רק שידורי 20 שעות מוסיקה איכותית; "קול המוסיקה" הפך למוקד חיי המוסיקה בארץ הזאת.

מיכל זמורה-כהן: לא היה קונצרט של מוסיקה ישראלית בכל רחבי הארץ שאנחנו לא הקלטנו; אין יצירה שלא נמצאה בשעתו אצלנו בסרטייה.

מיכל זמורה-כהן: אנחנו גילינו את הכשרונות הצעירים, אנחנו עשינו אודישנים, שלחנו אותם לחו"ל, שלחנו אותם לרחבי הארץ.

מיכל זמורה-כהן: "קול המוסיקה" הפך למרכז לעשייה וליוזמה.

מיכל זמורה-כהן: כשקמה יוזמה בין כפר-בלום ומוקדים מוסיקליים איכותיים, "קול המוסיקה" תמך ואפשר את קיומו של המקום הזה.

מיכל זמורה-כהן: מה שקורה כיום בארץ כשקיצוצי התרבות עולים פי שניים ושלושה על הקיצוצים בכל יתר המשרדים; כשהקיצוצים בתאטראות ובתזמורות מחבלים בעשייה התרבותית בכלל, סגירת "קול המוסיקה" היא לדידי תקיעת המסמר האחרון בארון התרבות.

מיכל זמורה-כהן: זה הרבה יותר מאשר סגירת שידור של מספר שעות.

מיכל זמורה-כהן: נדמה לי שהוועדה הזאת יכולה להגיד שלא ניתן לחסל את התרבות במדינת ישראל.

מיכל זמורה-כהן: יש הרבה מאוד צרכים.

מיכל זמורה-כהן: האימהות שצועדות היום קורעות את הלב מבושה למדינה, אבל אין רק צורך אחד.

מיכל זמורה-כהן: כמו שאמר העני הסיני ששאלו אותו מה יעשה בפרוטה אחת, הוא אמר: "בחצי פרוטה אני אקנה לחם כדי שאוכל לחיות, ובחצי הפרוטה השנייה אקנה לי פרח כדי שיהיה לי בשביל מה לחיות".

מיכל זמורה-כהן: "קול המוסיקה" בחיי התרבות בארץ הם הסיבה בשביל מה לחיות.

מיכל זמורה-כהן: אסור לקצץ בהם.

מיכל זמורה-כהן: זה לא רק עניין של מנכ"ל רשות השידור, אלא צריכה להיות פה מחשבה חדשה קודם כל עם האוצר: ממה מקצצים, וממה משאירים?

אלי בן-מנחם: אין לי מה להוסיף הרבה על דבריו של המנכ"ל.

אלי בן-מנחם: הנייר שאתם מחזיקים הוא בגדר אחת ההצעות.

אלי בן-מנחם: אנחנו נקיים ב- 27 בחודש במליאת רשות השידור דיון על כל מיני חלופות שאנחנו מכינים כעת נוסף לנייר הזה שמוגש אליכם בשלבי הכנה.

אלי בן-מנחם: שם יוצגו גם כל הנתונים המספריים לפני המליאה.

אלי בן-מנחם: שם יצטרכו להסתדר עם הנתונים שאנחנו מציגים בפניהם, מכיוון שכפי שאמר המנכ"ל מחויבים לבצע את החלטת הממשלה.

אלי בן-מנחם: הגוף הציבורי שם יצטרך לקבל החלטות.

אלי בן-מנחם: אין כרגע שום החלטה לסגור, השידורים מתנהלים גם ב"קול המוסיקה", גם ברק"ע, גם ברשת א' כרגיל.

אלי בן-מנחם: יש לנו כבר בעיות מיידיות, למשל, אנשים שפורשים לגמלאות ברשת א' בתכניות חשובות, וקשה לנו לאייש מחליפים; אלה כבר בעיות שוטפות שאנחנו נתקלים בהן לפני כל הקיצוצים האלה.

אילן שלגי: אנחנו כתבנו לכם ב- 15 ביוני לפני חודש: "אודה לך אם תעביר אלינו את התכניות השונות לרבות האלטרנטיבות האפשריות", כלומר, בדיוק לזה התכוונו.

אילן שלגי: איך אפשר להתייעל בלי לפגוע ב"קול המוסיקה"?

יוסף בראל: אני הודעתי במליאה שאין תכנית טובה יותר או תכנית טובה פחות בקיצוצים.

יוסף בראל: יש גרועה, גרועה יותר וגרועה ביותר.

יוסף בראל: כולן נדחות על-ידינו.

יוסף בראל: אנחנו מתנגדים לקיצוץ.

יוסף בראל: אנחנו מתנגדים גם עקרונית, גם מקצועית.

יוסף בראל: רשות השידור לא צריכה להיות מופקרת להחלטות ולקפריזות של פקיד זה או אחר באוצר.

אילן שלגי: של החלטת ממשלה והחלטת כנסת, כן.

יוסף בראל: אנחנו מתמודדים עם החלטת הממשלה.

יוסף בראל: אנחנו מנסים להסביר שהם קיבלו את ההחלטה על סמך מידע מוטעה ומטעה.

יוסף בראל: אנחנו לא ויתרנו.

יוסף בראל: להגיד לך שהרמנו ידיים ואמרנו "בסדר, טעו, קיבלו החלטה וצריך לבצע אותה", אנחנו הודענו שנבצע אותה.

יוסף בראל: הפעמונים שמצלצלים – למי הם מצלצלים?

יוסף בראל: אני מקווה שאנשים מבינים שהם מצלצלים לאוהדי התרבות.

יוסף בראל: הפקידים פוגעים יותר מידי בשידור הציבורי, והוא לאט-לאט מאבד את עצמאותו.

יוסף בראל: פקיד מהאוצר יושב ברשות השידור, מפקח על כל הוצאה משקל ועד אין-סוף.

יוסף בראל: אם הוא רוצה להוציא כתב לכתבה וצריך לאשר לו אפילו את המונית, איפה נשמע דבר כזה?

יוסף בראל: זה מנוגד לחוק רשות השידור, אבל זה נעשה קבל עם ועדה, ואף אחד לא שם לב.

יוסף בראל: יש דברים אבסורדיים שמתנהלים ומתבצעים בשנה האחרונה בארץ בשידור הציבורי.

יוסף בראל: עובדה שאפילו חיים באוירה שהייתה לפני שנתיים שמספר העובדים ברשות השידור גדול מאוד; זה נשמע בחדר הזה.

יוסף בראל: הדברים האלה תוקנו.

יוסף בראל: לכן שיבחתי את העובדים ברשות השידור, כי אני חושב שהם עוברים תקופה קשה מאוד.

יוסף בראל: החוק קבע שרשות השידור תנוהל בידי מועצה ציבורית שהיא הוועד המנהל את המליאה.

יוסף בראל: הדבר הזה לאט-לאט נשלל מהמליאה.

יוסף בראל: אני מאוד מעריך את הדברים של מיכל, ידידה ותיקה ואוהדת תרבות.

יוסף בראל: היא יודעת שאם יקצצו לרשות השידור את הידיים והרגליים היא לא תוכל לעמוד במשימות המוטלות עליה על-פי חוק.

יוסף בראל: כל קיצוץ ברשות השידור כואב לנו מאוד.

יוסף בראל: המסמך הזה שהוכן במליאה ונשלח אליכם לא הוכן בחדווה ואומר להם "כמה אני מאושר שזה המצב שמתפתח ברשות השידור", אלא אומר: "רבותיי, תפקחו את העיניים, מחסלים את רשות השידור מול עיניכם, ואתם יושבים אדישים".

יוסף בראל: אני הופעתי כאן במשך חודשיים כמעט פעמיים-שלוש בשבוע בוועדות שונות כדי להתמודד עם הבעיה הזאת, ואף אחד לא הגיב אז.

יוסף בראל: לכן חבל לי שהישיבה בוועדה לא התקיימה באותה תקופה שלפחות מישהו מכם יבוא לוועדות האחרות – נגיד לוועדת הכספים – ויגיד: "אתם פוגעים אנושות ביצירה התרבותית המוסיקלית, הספרותית, דרמה – מה יישאר לנו מהשידור?

יוסי שריד: כל אחד מאיתנו מדבר ביותר מכובע אחד.

יוסי שריד: אני מדבר בכובע של נאמן השידור הציבורי.

יוסי שריד: האם השידור הציבורי במדינת ישראל ממלא את תפקידו היום, כפי ששידור ציבורי צריך למלא?

יוסי שריד: לא לגמרי בטוח.

יוסי שריד: אבל זה לא הנושא היום אז אני לא רוצה לפתוח בזה.

יוסי שריד: פעם אני מוכן להשתתף בדיון על "קול המוסיקה" על אופיים של שידורי "קול המוסיקה" כמאזין קבוע.

יוסי שריד: לפעמים אני שואל את עצמי האם אתם משדרים שם מוסיקה.

יוסי שריד: יש ימים שלמים שאין שם שום דבר שאפשר להגדיר אותו כמוסיקה, אלא מכיוון שיש מדור ב"הארץ" שכתוב בו כמה מקורית תכנית כלשהי.

יוסי שריד: אני מכיר תחנות מוסיקה ארופאיות, הן משדרות מוסיקה, לא נגרייה.

יוסי שריד: זה כבר עניין של טעם, וגם לזה אני לא אכנס.

יוסי שריד: לא פעם החלפתי מילים עם דני אורסתיו.

יוסי שריד: זה סתם בשביל לעורר את הדיון, אבל זה לא שייך לעניין.

יוסי שריד: אני רוצה להעיר הערה ליושב-ראש.

יוסי שריד: אתה מוותר בקלות מידי לאנשים שצריכים להיות פה ואינם, ולא בפעם הראשונה.

יוסי שריד: זה שאנשים מודיעים בטלפון – מי בכלל רוצה לבוא לישיבה?

יוסי שריד: לכל אחד יש גם עיסוקים נוספים או שאין לו.

יוסי שריד: אני חושב שאתה מוותר בקלות.

אילן שלגי: אתה מתכוון לוויתור לשר?

יוסי שריד: לשר והאוצר איננו פה ומר נתן.

יוסי שריד: אני לא יודע מה הוא יכול להעלות או להוריד בעניינינו.

אילן שלגי: אני לא יודע למה האוצר לא בא, ביקשתי לברר; מר נתן התנצל; השר טלפן אליי אתמול.

יוסי שריד: כל התנצלות מחממת לי באופן מיוחד את הלב, אבל היא לא מסייעת לדיון.

אילן שלגי: אבל אני לא ויתרתי.

אילן שלגי: היחיד שוויתרתי לו זה השר.

יוסי שריד: מכיוון שזה חוזר ונשנה כמעט בכל ישיבה, צריך להודיע למי שמתנצל שבגינו לא תתקיים ישיבה וגם חברי-הכנסת יגלו את דעתם ברבים, מה הם חושבים על אלה שמתנצלים.

יוסי שריד: התנצלות זה בדרך-כלל במשטרה.

אילן שלגי: היחיד שהתנצל מראש הוא השר.

אילן שלגי: למי שהתנצל היום נשלח מכתב.

יוסי שריד: אז קודם כל הכוונה היא לשר.

יוסי שריד: אף אחד מאיתנו איננו רשאי למחול בקלות כזו על מעמדה של ועדה פרלמנטרית.

יוסי שריד: אני לא מתכוון להתגרות, אני מתכוון במלוא הרצינות:

יוסי שריד: מכיוון שנעשה מה שנעשה ונעשה באופן שנעשה ומכיוון שראיתי פה על-פי מסמך שעניין "קול המוסיקה" – אם זה היה קשור למוסיקה אחרת לא היו מתקרבים לזה; אבל באליטות אפשר לחוות ולחוות.

יוסי שריד: גם לא נאה לצעוק כשהשוועה עולה השמיימה מי בכלל מעז?

יוסי שריד: כאשר לי הייתה הזדמנות לבצע מדיניות בפועל ידוע מה הייתה האוריינטציה שלי ומה היה סדר העדיפויות שלי, ולאו דווקא על החזקים, כידוע.

יוסי שריד: אני מרשה לעצמי לומר שלשום תחום מוסיקלי לא היו מעזים להתקרב, אבל פה זו מלאכה קלה, ואפשר היה לשער שלא תהיה צעקה.

יוסי שריד: אני מניח שגם הרייטינג מאוד נמוך.

יוסי שריד: אבל לפעמים כשאני משתתף בתכנית עלומה ברדיו כי הנושא מעניין אותי ונותנים לדבר; אומרים לי: "מה אתה משתתף באיזו תכנית באיזו רשת?

יוסי שריד: " אני אומר: לפעמים כל אחד מאיתנו נושא לנהרייה להיפגש עם 500 איש, נניח.

יוסי שריד: בתכנית הכי עלומה שהרייטינג שלה הכי ירוד – כמה עשרות אלפים מאזינים, יש?

קריאות: נכון.

יוסי שריד: אז כאילו נסעתי לאסיפת עם של עשרות אלפי אנשים.

יוסי שריד: שיחקתי אותה בגדול! יום כזה לא היה לי.

יוסי שריד: יש 1%-2% רייטינג, הייתי שמח לו היו 20% רייטינג, אבל גם 2% זה כמה עשרות אלפי אנשים, וגם הם חיים בארץ.

אילן שלגי: את הטיעון הזה אני שומע מפוליטיקאי אחר שאומר שהוא מבין בתקשורת, ואני חושב שהוא אכן מבין בתקשורת; זה ראש המפלגה שלי.

אילן שלגי: הוא חוזר על הטיעון הזה לעיתים קרובות.

יוסי שריד: לא ידעתי בכלל שכיוונתי לדעת גדולים, רציתי לומר אמירה צנועה, ועכשיו אני מבין שהיא מקבלת מימדים קוסמיים.

אתי אשד: אז מה רצית להגיד?

יוסי שריד: אני אומר שישתתפו.

יוסף בראל: שלא ישתתפו, שיתנו לנו לגבות אגרה.

יוסף בראל: אני לא רוצה סיוע, ולא רוצה התערבות.

יוסי שריד: מר בראל, אני הרי לא יכול רק לכוון לרצונותיך.

יוסי שריד: אני מחפש דרך איך להעביר את רוע הגזרה.

יוסי שריד: עכשיו לכאורה באופן זמני החרב לא מתהפכת, אבל החרב ממשיכה להתהפך.

יוסי שריד: תהיה ישיבה אצל השר, אבל כאשר יגיעו לאותה מסקנה מהפכנית שאני הגעתי אליה, שאם מקצצים יצטרכו לקצץ במקום מסוים, ומכיוון שאני יכול להעריך שזה יהיה ב"קול המוסיקה" כי זו הבטן הרכה שיותר קל לחתוך, מי כמוך יכול להיות שליח מצווה לעניין זה, צריך לראות אם במסגרת התמיכה ומוסדות התרבות אפשר להקצות משהו גם ל"קול המוסיקה", ואז יכול להיות שנפתרה הבעיה.

יוסי שריד: אין צורך להתנפל במקרה הזה – לפעמים יש צורך כי במשרד האוצר, אני הגעתי מזמן למסקנה, ששם מטפסים במעלות התפקידים על-פי מידת הקשיחות והרשעות שאתה מגלה.

יוסי שריד: איך אפשר לעשות קריירה?

יוסי שריד: יחזור עובד האוצר לאוצר ויגיד שהוא ישב עם השר הנוגע בדבר והשתכנע שאולי לצרכים מיוחדים צריך לתת עוד 5 מיליון.

יוסי שריד: ככה הוא יתקדם בחיים?

יוסי שריד: אבל אם הוא אומר שהשר דיבר איתו והוא קיצץ לו עוד 5 מיליון שקל, הוא יתקדם בחיים.

יוסי שריד: זה ברור לגמרי.

יוסי שריד: זה לא הפקידים, זו הממשלה, צריך לקרוא לילד בשמו גם אם הילד לא כל-כך מוצא חן בעינינו – דבר שלא מתקבל על הדעת כי ילדים תמיד מוצאים חן בעינינו.

יוסי שריד: אתה, מר שלגי, תבדוק אם אפשר להקצות קצת כסף ל"קול המוסיקה".

אילן שלגי: מר נתן, היות שאתה הגעת רק כעת, אחרי שתשמע עוד כמה דוברים, נשמח לשמוע אותך.

יוסי שריד: אנחנו דנים היום גם בערוץ המזרח התיכון או לא?

אילן שלגי: אנחנו דנים ברשות השידור.

אילן שלגי: כל מה שנראה לך ראוי.

יוסי שריד: יש לפנינו מסמך שקיבלנו מגורם שאינני מכיר אותו: "השינויים הצפויים ברשות השידור באוכלוסייה הערבית".

יוסי שריד: יש פה דברים כבדי משקל.

אילן שלגי: אני לא מכיר את המסמך הזה.

יוסי שריד: כל העניין של ערוץ המזרח התיכון והוצאת השידור הערבי מהערוץ הראשון.

יוסי שריד: יש פה הרבה שאלות.

יוסי שריד: עבר זמן מאז שערוץ המזרח התיכון התחיל לפעול.

יוסי שריד: בוודאי יש לרשות השידור גם נתונים מה היה קודם ומה יש עכשיו; כמה צפו קודם, כמה צופים עכשיו בשידור בערבית.

יוסי שריד: האם הערוץ הזה קנה לו מעמד כלשהו במזרח התיכון.

יוסי שריד: פעם היו אומרים שהשידור הישראלי מעורר מידה כלשהי של תשומת-לב כי הוא נחשב לשידור אמין יותר.

יוסי שריד: היום התקשורת הערבית עברה מהפכה, והערוץ הישראלי הוא כבר לא "ביג דיל", בעיקר משום שאני לא יודע מה משדרים שם, ואני מניח שגם שם יש גילויים מובהקים של his master voice.

יוסי שריד: אולי אנחנו יכולים לקבל נתונים על הגטו הזה, כי לקחו את השידור הערבי מהשידור הציבורי בערוץ הראשי והלגיטימי ודחקו אותו לגטו.

יוסי שריד: זה לא בדיוק עולה בקנה אחד עם מגמות אחרות שאומרות שצריך יותר אינטגרציה.

יוסי שריד: אני לא מדבר ערבית, לצערי.

יוסי שריד: אם אני מתאמץ מאוד אני יכול להבין משהו.

יוסי שריד: אני יודע שאני עצמי הייתי רואה את השידור בערבית שהיה ב- 19:00.

יוסי שריד: היום אני אפילו לא יודע איפה זה.

יוסי שריד: זה מחייב את הציבור הערבי לקנות עזרים נוספים כי הם לא יכולים לראות את זה בערוץ הרגיל.

יוסי שריד: נדמה לי שלא נכון במציאות הישראלית לפתח מציאות כזאת, אחרת, כאשר שתי המציאויות הן שתי פלנטות נפרדות.

יוסי שריד: אז אולי נשמע קודם כל נתונים מה קרה למזרח התיכון.

יוסף בראל: אני מתריע: יש ערוץ 33, והכנסת מחוקקת בימים אלה חוק ביוזמת יושב-ראש הכנסת, שיפקיע את הערוץ הזה מערוץ השידור ולהפוך אותו לערוץ שמשדר רק מה שנקרא "שידורי דמוקרטיה".

יוסף בראל: התבקשתי להופיע בפני ועדת הכנסת ולהבהיר את עמדתנו, ואנחנו מתנגדים בתוקף מכיוון שאם רשות השידור אירחה את הכנסת באחד מערוציה כדי לשדר את חלק מפעילויותיה, לא ייתכן שאם הכנסת נהנתה מהאירוח היא תשתלט על הבית.

אילן שלגי: זה ייתכן.

אילן שלגי: אתה יכול להגיד שזה לא ראוי.

יוסי שריד: פה אתה צודק דווקא.

יוסף בראל: זה הערוץ שיש בו שידורים שמיועדים לפלחים יותר מצומצמים, יותר תרבותיים, והדבר הזה הולך ומתבטל לנגד עינינו.

יוסף בראל: זכותה המלאה של הכנסת לשדר שידורי כנסת, אבל מדוע דווקא בערוץ הזה של רשות השידור?

יוסף בראל: האם זה בגלל האופנה הזאת לקרוע נתחים מרשות השידור?

יוסף בראל: קשה לי להימנע מהתחושה הזאת.

יוסף בראל: קורעים נתחים באמצעות התקציב, קורעים נתחים מההעצמאות של רשות השידור באמצעות שליחת אנשים שיאשרו על כל פעילות, ועוד.

יוסף בראל: אז גם זה: מיכל, דעי, גם זה נראה באופק וצריך לחוקק חוק

יוסי שריד: תציע להם בוועדת הכנסת לקחת את הערוץ של ה- BBC.

יוסי שריד: זה יהיה פופולרי מאוד שם.

יוסף בראל: יש בכבלים וב- YES, מאות ערוצים.

יוסף בראל: אני הצעתי להם שיקחו את ערוץ 169 ב- YES שנקלענו אליו עם שידור דיגיטלי לשידור בערבית, ולכן אזרחים רגילים שמחוברים אפילו לכבלים לא יכולים לקלוט אותו כי שמו אותו בדיגיטלי.

יוסף בראל: מדוע לא ישודר במקומו הנורמלי של ערוץ 33.

יוסף בראל: זה לא ברור.

יוסי שריד: ה- F.M ממש רע.

יוסף בראל: המציאות המרה היא שנושא המשדרים הוא אחת הפארסות הגדולות כי המשדרים הם בבעלות המדינה; הקרקע הייתה בבעלות המדינה והעבירו אותה לבזק.

יוסף בראל: נשארנו עם משדרים שבבעלות המדינה, והקרקע ניתנה לבזק; בזק נתן לנו את השירות בסכום מופקע של 70 מיליון שקל לשנה, אבל בזק לא מחדשת את המשדרים; היא אומרת שזה בבעלות המדינה.

יוסף בראל: המדינה אומרת שהיא צריכה לבדוק.

יוסף בראל: אני מדבר על בעיה של 20 שנה.

יוסף בראל: נקלעתי אליה רק בשנה האחרונה.

יוסף בראל: הלכנו לבית-משפט, בית-המשפט העביר את זה לשופט מגשר; אנחנו בשלבים סופיים, צריך השקעה של 35 מיליון שקל לחדש את המשדרים.

יוסף בראל: לכן, אם לא היו כבלים – אני לא רוצה לתת רעיונות לבעלי הכבלים – ו- YES אני לא יודע כמה בתים היו ממשיכים לקלוט עם אנטנה קטנה בבית מכיוון שהמשדרים של הרדיו ושל הטלויזיה קרסו.

יוסף בראל: משדרי טלויזיה בחיפה, שני הסוגים שלהם: VHF ו- UHF, קרסו.

יוסף בראל: אין לנו משדרים בצפון.

יוסף בראל: לכן, אם האנשים לא קולטים את השידור בערבית הוא ממשיך להיות מועבר גם במשדרי קרקע.

יוסף בראל: מ- 18:30 עד 19:30 עד שיוצבו משדרים חדשים.

יוסף בראל: אנחנו נרחיב את העברת השידור במשדרי קרקע.

יוסף בראל: זה לא משפיע על הערוץ הראשון כי בלאו הכי אנשים חדלו לקלוט את הערוץ הראשון או כל ערוץ טלויזיה במשדרי קרקע.

יוסף בראל: התופעה הזאת של משדרי קרקע קרסה במדינה, ואנשים לא מרגישים את זה.

יוסף בראל: אף אחד לא מחדש את המשדרים.

יוסף בראל: אבל אנחנו נחדש אותם, אנחנו בשלבים סופיים של אישור.

יוסי שריד: אבל מאותה סיבה, כי הם אמרו שלא יקלטו.

יוסי שריד: הרי לא משדרים ואחר-כך רואים אם רואים או לא רואים.

יוסי שריד: יודעים מראש אם יראו או לא.

אילן שלגי: אני רוצה לשמוע את חברת-הכנסת יולי תמיר.

יוסף בראל: אני מסיים.

יוסף בראל: אני חושב שנדבקה לערוץ הזה תוית של תעמולה.

יוסף בראל: אם היו באים מומחים בשפה הערבית והיו אומרים שהם מבינים את השידורים שלו וזו תעמולה, מילא; חלק מאלה שעסקו בשידור הזה הם אנשים שעבדו בערוץ הראשון.

יוסף בראל: אותו צוות שעשה שעה ביום, עושה היום 9 שעות ביום שידור ישיר וזה הופך ל- 24.

יוסף בראל: אותם אנשים, מהדורות חדשות, מי שצופה בחדשות יכול להבין אותן גם אם לא מבינים את השפה.

יוסף בראל: זאת עבודה עיתונאית של אנשים שעוסקים בזה עשרות שנים.

יוסף בראל: אם נתגבר על בעיית המשדרים כל בית עם אנטנה פנימית יוכל לקלוט גם את השידורים בערבית, ואני מקווה שהדבר הזה יסתיים תוך כמה חודשים.

יוסף בראל: יהיו משדרים חדשים שאנחנו מקימים אותם על חשבוננו.

יולי תמיר: אני שמחה שהגזרה לקול המוסיקה וגם לרדיו רק"ע הוסרה.

יוסף בראל: דעי לך, גם אני שמח.

יולי תמיר: אני יודעת.

יולי תמיר: בעניין הזה אין לי מה להוסיף חוץ מהרצון שיובהר לכולם שאם מחדש יהיה איום על הרשתות האלה, ההתנגדות פה בבית תהיה מאוד גדולה.

יוסף בראל: תעזרו לנו.

יולי תמיר: אני מסכימה, אני חושבת שיש שיתוף פעולה בין חברי הכנסת שרוצים לראות את הרשתות ומיטיבי המוסיקה הפעילים לבין הרשות.

יוסף בראל: את יודעת, חברת-הכנסת תמיר, יש יותר בעלי מינויים בפילהרמונית מאשר כל המבקרים ביחד בכל האיצטדיונים של הכדורגל בשבת.

יוסף בראל: זה נתון, זאת עובדה.

אילן שלגי: במצב הכלכלי של היום יש אנשים שפשוט לא יכולים ללכת לקונצרטים, חשוב להם לשמוע בבית.

יולי תמיר: אני יודעת את זה כשרת קליטה לשעבר, שהעולים שידם אינה משגת לקנות כרטיסי קונצרטים הם המעוניינים הראשיים מהערוצים האלה, והם באמת ניזונים מהם.

יולי תמיר: שתי שאלות לי: אני מאוד מוטרדת, מהעובדה שכשערוץ 33 משדר את שידורי הכנסת אין בו תרגום, לערבית בעיקר.

יולי תמיר: אנחנו כל הזמן אומרים שערוץ 33 נועד לקרב את הציבור---

אילן שלגי: אני חושב שבשידור חי זה יוצר לכם קושי.

יוסף בראל: בטח.

יוסף בראל: אי-אפשר לשדר בשידור חי את הכנסת ולתת תרגום בערבית.

יולי תמיר: אני תמיד הבנתי שהמטרה של ערוץ 33 – שלהפתעתי, צופים בו הרבה מאוד אנשים; אני תמיד חשבתי שאיש לא רואה את זה---

יוסי שריד: היה פעם מערכון שנאמר בו שבשב"כ כשחוקרים עצירים, בין השאר קוראים להם מן המוסף לספרות של "הארץ".

יוסי שריד: אגב, אני אוהב את המוסף לספרות, אני אפילו כותב שם.

יוסי שריד: אז יכול להיות שעל אותו משקל, בערוץ 33 זה חלק מהעוינות האזרחית כלפי הציבור הערבי.

יוסי שריד: מענישים אותו באיכות.

יולי תמיר: יש לי שאלה טכנית: אם הכנסת תספק תרגום סימולטני, כפי שראוי שהיה שהיא תעשה גם בגלל מעמדה של הערבית במדינת ישראל וגם בגלל הצורך לקרב את האזרחים הערביים לנעשה בכנסת.

יולי תמיר: האם אתם מסוגלים לשדר עם תרגום סימולטני?

יולי תמיר: בזמנו דיברנו על תשדירים לעולים עם תרגום סימולטני, והשאלה הזאת מטרידה אותי כי הרבה זמן אני חושבת איך מאפשרים גם לאזרחים שלא מבינים עברית להקשיב לדיונים בכנסת.

יוסף בראל: אני לא רוצה להתייחס לערוץ 33, זה צריך להמשיך ב- 33 או בערוץ של הכנסת שתבחר בו.

יוסף בראל: לשדר בתרגום סימולטני צריך ערוץ נוסף; את לא יכולה להשמיע את שניהם בו-זמנית.

יוסף בראל: או שמשמיעים את העברית או שמשמיעים את השפה המתורגמת.

יוסף בראל: כשדיברנו על עולים דיברנו שיקבלו תרגום סימולטני בערוץ ברדיו.

יוסף בראל: כך ניסינו לתרגם את "מבט".

יוסף בראל: היינו משדרים אותו ברק"ע עם תרגום סימולטני לרוסית.

יוסף בראל: אבל אי-אפשר בשום פנים ואופן להשמיע את אותו ערוץ בשני הקולות, אלא אם כן מחלישים מאוד אחד מהשניים, וכבר לא שומעים אותו.

יולי תמיר: הרעיון היה שיצפו בטלויזיה ויאזינו בערוץ ברדיו?

יוסף בראל: ואז סוגרים את הסאונד של הטלויזיה ושומעים ברדיו.

יולי תמיר: וזה דבר אפשרי.

יוסף בראל: ועוד איך! שומעים בכל שפה.

יוסף בראל: יגיע יום שנוכל לשדר בדיגיטלי בארבעה ערוצי קול מקבילים, ובממיר מעבירים בין ערוץ לערוץ ושומעים את השפה.

יולי תמיר: אנחנו רחוקים משידור דיגיטלי.

אילן שלגי: אני מכיר מישהו שבמשחקי כדורגל צופה בטלויזיה ומעדיף להאזין לרדיו.

יוסי שריד: בשביל כל הסידורים האלה צריך אנשים שממש מתמכרים לשידור.

יולי תמיר: כמעט בכל דיון על רשות השידור יש קבוצה כלשהי שמתלוננת על קיפוח.

יולי תמיר: זה הפך ל"הובי" לאומי.

יולי תמיר: השאלה היא האם אתם מפרסמים פילוח גם של עיסוק בנושאים, גם של מרואיינים כדי שגם אתם וגם הציבור יוכלו לדעת מהי האמת.

יוסף בראל: תוכלי לקבל בהחלט.

יוסף בראל: אם את רוצה פילוח מי רואיין ובאיזה ריכוז.

יוסף בראל: בינינו, אני לא חושב שמישהו מקופח.

יוסף בראל: בדרך כלל מי שצועק הכי הרבה על קיפוח הוא מי שמופיע הכי הרבה, אבל לא חשוב.

יוסף בראל: אני מוכן להעביר לך.

יוסף בראל: אתם רוצים שאעביר את זה במרוכז לסיעות?

אילן שלגי: תעביר לוועדה, חברי הוועדה יקבלו.

יוסף בראל: בבקשה.

יוסף בראל: את יכולה לקבל כל דבר כי הכל היום על מחשב.

יולי תמיר: לעניות דעתי, צריך להיות מהלך שמחייב את כל רשתות השידור הציבוריות, הרדיו והטלויזיה – בעצם גם הפרטיות, אבל אי-אפשר לכפות עליהם שום דבר ממילא – להעביר פילוח כזה באופן עונתי, אחת לכמה חודשים.

יוסי שריד: הפילוח הזה הוא חסר משמעות.

יולי תמיר: למה?

אילן שלגי: תנסי לפרט, על איזה פילוח את מדברת?

יוסי שריד: אני אסביר לך בדיוק למה הוא חסר משמעות; בסטטיסטיקה שתקבלי גיהוק של 3 שניות תקבלי אותו שקול כנגד הופעה של שעה.

יולי תמיר: אני יכולה לבקש ממנו חלק מהפילוח.

יולי תמיר: אני אכין הצעה לפילוח.

יוסי שריד: זה עניין של זמנים.

יוסף בראל: אני התייחסתי לבקשה מפרופסור.

יוסי שריד: הפילוחים שאני מכיר הם של "כמה פעמים"; לפעמים אין משמעות.

יולי תמיר: יוסי, אני יותר אינטליגנטית מזה, תאמין לי.

יוסי שריד: אני בכל-זאת מסב את תשומת לבך.

יוסי שריד: הרשיתי לעצמי להסב את תשומת לבך.

מנחם פרידמן: אני מבקש להעיר שני היבטים: אחד יותר ערכי ואחד יותר כלכלי.

מנחם פרידמן: לפני זה לומר כמה דברים שכעובדים ותיקים ברשות השידור הם אמיתות.

מנחם פרידמן: אנחנו יודעים שהדברים הם נכונים, ואין בלתם; למשל, בדברים שנדונים כאן יש הרבה טחינת מים: היו כמה יוזמות בעבר לשנות את חוק רשות השידור בכל מיני אופנים.

מנחם פרידמן: עד שלא ישנו את חוק רשות השידור ויעבירו סמכויות אל חצרה של רשות השידור מלשכותיהם של שרים ופוליטיקאים כדי שאנשי המנהלה יוכלו לתפקד בפיקוח המוסדות הציבוריים כפי שהחוק יחליט, הדיון הזה הוא די עקר.

אילן שלגי: אני מוכן לקבל הצעה מהיועץ המשפטי שלכם שתהיה לקולה, לא ללכת על המקסימום.

מנחם פרידמן: לא דיברתי על זה עם יוסף בראל, אבל אני בטוח שהוא חושב כמוני.

מנחם פרידמן: אני שמח גם שרשת א' נמצאת כאן על השולחן בגדול, גם אני פריק של רשת א'.

מנחם פרידמן: רשת א' היא לא הקרבן היחיד של הקיצוצים ברשות השידור; לקיצוצים ברשות השידור יש השלכות על כל פעילות הרדיו והטלויזיה.

מנחם פרידמן: יוני בן-מנחם, מנהל הרדיו, הוא איש חדשות, ואי-אפשר להאשים אותו שהוא רוצה לשחוק רשת כלשהי ברשות השידור, לית מאן דפליג ענייני חדשות; אבל העניינים משפיעים גם על ענייני החדשות, ואני אביא דוגמה אחת: אני כתב שטח, והטייפ הוא מכשיר העבודה שלי שאיתו אני מבצע את עבודתי, איתו אני יוצא לשטח, קיבלתי אותו מרשות השידור.

מנחם פרידמן: הוא התקלקל לאחרונה ונמצא כבר 4 שבועות בתיקון.

מנחם פרידמן: אין תקציב לתקן אותו, וכדי להקליט אירועים בשטח אני משתמש במכשיר ההקלטה הפרטי שלי מהבית.

מנחם פרידמן: זו אנקדוטה אחת קטנה.

מנחם פרידמן: השידור הציבורי בישראל, יש לו משמעות לא פשוטה בכל ההיבט הגדול של הדמוקרטיה בישראל שלא נמצאת בשעתה הטובה ביותר.

מנחם פרידמן: אם יש כלי שעדיין מייצג במה לשיח ציבורי במדינה שכל-כך חשוב לדמוקרטיה זה רשות השידור הציבורית: הרדיו הציבורי והטלויזיה הציבורית שעושים את זה נאמנה עד כמה שהם יכולים.

מנחם פרידמן: ההחלטה של האוצר לפגוע ברשות השידור דווקא בשעה הזאת, בשעתה הלא-פשוטה של הדמוקרטיה, היא החלטה אטומה.

מנחם פרידמן: אגב, אני מכסה את משרד האוצר, ואני מכיר את האנשים אישית; אני יודע שהחלטות לא התקבלו עם חשיבה עד הסוף.

מנחם פרידמן: כלומר, אלה החלטות כלכליות שלא מביאות בחשבון שום היבט אחר.

מנחם פרידמן: זו החלטה של מספרים, וגומר.

אילן שלגי: האם גם העזו לומר לכם מה לעשות?

אילן שלגי: תסגרו את זה ואת זה?

יוסי שריד: כן, הם אמרו, הם אומרים לכל שר.

מנחם פרידמן: ההיבט הערכי הוא מאוד חשוב.

מנחם פרידמן: את הנס של המאבק נגד הניסיון הזה צריכה להרים הוועדה הזאת; איזו ועדה אם לא ועדת החינוך צריכה לתת כוח, להזרים את הדם, לדאוג שהדם יזרום ביתר שאת בעורקיה של רשות השידור בשביל הדמוקרטיה, דווקא בתקופה כזאת!?

מנחם פרידמן: ולגייס את ועדת הכספים, את כל ועדות הכנסת כדי לזעוק את זעקתנו.

מנחם פרידמן: אנחנו כעובדים מוגבלים.

מנחם פרידמן: המנהלים עושים את מה שהם יכולים, אבל בלי עזרה של הכנסת ובתזמון נכון שום דבר לא יקרה.

יוסי שריד: אתמול קיבלתם פסק דין טוב.

מנחם פרידמן: המכתב הזה מבטל אולי במשהו את מה שרציתי להעיר.

מנחם פרידמן: איפה נשמע דבר כזה?

מנחם פרידמן: איזו תפיסה ניהולים בעולם מצהירה: "אנחנו עומדים לבצע בגוף שינוי מסוים, דרמטי באופן תפקודו", אבל לפני שמחליטים איזה שינוי יבוצע קובעים את התקציב שלו.

מנחם פרידמן: איפה נשמע דבר כזה?

מנחם פרידמן: אין דבר כזה בעולם.

מנחם פרידמן: בכל פקולטה לניהול לא קיים דבר כזה.

מנחם פרידמן: המכתב הזה מחזיר את הדברים לפרופורציה הנכונה משום שהוא משהה את כל השינויים עד אחרי הוועדה הזאת.

מנחם פרידמן: אגב, דינור – איש יקר – עומד בראשן של עוד 5-6 ועדות חשובות שעכשיו על סדר היום, בין היתר דברים קשורים במשפחות החד-הוריות שהן עכשיו בראש הקדימויות הציבורי, ואני לא רואה איך הוא מתמסר לעניינים של רשות השידור.

אילן שלגי: מה אכפת לך?

אילן שלגי: זה אומר שזה ייתכן.

מנחם פרידמן: הוא איש נהדר.

יוסף בראל: הוא אוהד את השידור הציבורי.

מנחם פרידמן: זה רק להסביר לך מה היחס.

מנחם פרידמן: קובעים תקציב של גוף לפני שיודעים איזה גוף זה בכלל.

מנחם פרידמן: אחרי הוועדה הגוף הזה לא יהיה מה שהוא היה.

מנחם פרידמן: איזה זלזול, איזו בושה.

יולי תמיר: זה הזמן שכשמכוונים איך לראיין את פקידי האוצר לשאול "איך" הם החליטו, ולא "מה" הם החליטו.

מוחמד ברכה: יש כמה נקודות שאני מעוניין לברר בוועדה היות שהנושא העומד לדיון הוא רשות השידור, אבל יש כל מיני היבטים שלא-נהירים לכלל הציבור, במיוחד במה שקשור לתכניות בערבית.

מוחמד ברכה: השאלות מופנות בעיקר למר בראל בנושא שידורי הטלויזיה בערבית שהיו משולבים עם הערוץ הראשון ועכשיו משודרים בלויין.

מוחמד ברכה: ללויין לא הרבה אנשים יכולים להגיע לזה.

מוחמד ברכה: אנילא רוצה להגיד מראש שזה חסר להרבה אנשים כי נושא התכנים הוא נושא אחר.

מוחמד ברכה: האם רשות השידור רואה בשידורים בטלויזיה בערבית ובציבור הערבי בישראל קהל יעד לשידורים האלה או לא?

מוחמד ברכה: אם כן, אז אתם מחטיאים את המטרה כי רק מי שיש לו צלחת יכול לראות את זה.

יוסי שריד: חייבים להיות קרובים לצלחת, אתה לא יודע את זה?

מוחמד ברכה: כבר יותר משנה זה משודר רק בלויין.

יוסף בראל: אני לא מאושר מהמצב הקיים, אבל אפשר לקלוט בכבלים בערוץ 120, ב-YES בערוץ 169.

מוחמד ברכה: איך קורה שחברת "תבל" שמשדרת לצפון לא נותנת את השירות הזה כשירות בסיסי?

יוסף בראל: היא משדרת ב- 120 שהוא דיגיטלי.

יוסף בראל: הסברתי לוועדה שהמקום שלהם היה ערוץ 33, ואם נצליח לשלב אותם שם אז נוכל לקלוט אותם באנלוגי.

מוחמד ברכה: על חשבון ערוץ 33?

יוסף בראל: כן.

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: 33 זה 33.

יוסף בראל: הוא הוקם ברשות השידור כדי לשדר בערבית.

יוסף בראל: אני משלים עכשיו חידוש משדרי קרקע כדי שתוכל לקלוט את השידורים בטלויזיה באנטנה פנימית של השידור בערבית של הערוץ הזה.

יוסף בראל: אז יהיה ערוץ שמשדר 24 שעות במקום שעה שהייתה עד היום, שגם לא הייתה קבועה כי כמעט כל שבוע ביטלו אותו פעמיים-שלוש.

מוחמד ברכה: מתי זה אמור להיות?

יוסף בראל: אני השבתי את ההעברה התקציבית לבזק כדי שיקימו לי את זה תוך חודשיים-שלושה חודשים.

מוחמד ברכה: אני מתרשם שבתכנית החדשותית של הבוקר ברדיו ב- 7:30 עד 8:30 יש הנחיה להחרים חברי-כנסת ערביים.

יוסף בראל: ברדיו בערבית?

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: הדבר הזה קיים כשנה וחצי אם לא שנתיים.

יוסי שריד: לא ראיינו אותי שנה וחצי לפחות.

יוסי שריד: את גדעון עזרא בטח מראיינים.

מוחמד ברכה: זה היה ההמשך.

מוחמד ברכה: השאלה היא האם השידורים האלה בערבית שיש להם שיעורי האזנה לא מבוטלים גם בארץ וגם בחו"ל הם שידורי תעמולה מטעם, שאמורים לשרת רק את הממשלה, או שזו במת שידור רצינית – אני לא רוצה להגיד אובייקטיבית, זה קצת מוגזם ומופרך מיסודו, אבל לפחות למראית עין.

מוחמד ברכה: היו זמנים שהדברים האלה היו אחרת, וזה דווקא לא פגע במעמדה של רשות השידור וגם לא בקו הרשמי של הממשלה.

מוחמד ברכה: לדעתי, אלה לא שיקולים מקצועיים של העורכים ושל המגישים; נדמה לי שזו הנחיה, כך אני מתרשם.

מוחמד ברכה: החרם הוא כמעט טוטלי ומוחלט.

מוחמד ברכה: הנושא הנוסף הוא קבלת עובדים לרשות השידור, במיוחד לשידורים בערבית.

מוחמד ברכה: האם השירות הצבאי הוא תנאי הכרחי לקבלת עובד ברשות השידור בערבית?

מוחמד ברכה: יש מגמה, לדעתי, לראות גם במכסת העובדים כפיפות לשיקולים לא ענייניים, והם לא יכולים לדבר אל כלל העובדים הערביים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: שאלה נוספת היא על מוקד התנועה שמשדר את מצב התנועה.

מוחמד ברכה: מתי היה מישהו מטעם הרדיו בערבית שישב שם ונתן את מצב התנועה העדכני?

מוחמד ברכה: אני מבין שמקבלים את זה מהאינטרנט, זה בסך-הכל משרה אחת.

מוחמד ברכה: איך יכול להיות שדווקא בנושא שגובה מחיר דמים – תנועה, תאונות דרכים, ניקוז תנועה – דווקא הציבור הערבי שהוא פגיע יותר, אין תקן שמישהו יישב במוקד התנועה וישדר.

מוחמד ברכה: הדבר האחרון הוא לגבי כבדי שמיעה.

מוחמד ברכה: האם רשות השידור תהיה מוכנה לשקול ליווי מהדורת החדשות המרכזית של 21:00 בשפת הסימנים ועם כתוביות בתום התכנית; אני מבין שזה לא יכול להיות סימולטני.

מוחמד ברכה: מ- 21:00 עד 21:30 מוקרנת המהדורה; אפשר מ- 21:30 עד 22:00 לשדר אותה בערוץ 33 על חשבון הכנסת.

אילן שלגי: לעניין השאלה האחרונה, אני כתבתי אליכם מכתב בשבוע שעבר.

אילן שלגי: קיבלנו מהרשות השנייה כללים להקלות מעבר למינימום המתחייב בחוק לעניין כתוביות ושפת הסימנים להקלה על חירשים ועל כבדי שמיעה.

אילן שלגי: לא קיבלנו את זה מכם.

אילן שלגי: כתבתי לכם בשבוע שעבר שאנחנו מבקשים לקבל את זה תוך חודש ימים כדי לאפשר את ההקלות האלה גם אצלכם.

יוסף בראל: הייתה החלטה ברשות השידור, אני צריך לבדוק האם זה התבצע, וזה התבצע במשך תקופה ארוכה.

יוסף בראל: לו ידעתי הייתי בודק לפני שבאתי.

יוסף בראל: בשפת הסימנים "מבט" מתורגמת בערוץ 33.

יוסף בראל: אני חושב שזה התבצע.

יוסף בראל: אני לא מצליח להגיע לטלויזיה לפני חצות.

יוסף בראל: יוני יודע שאתמול זה היה אפילו לא לפני חצות וחצי, כי היינו באותה ישיבה.

יוסף בראל: אני מוכן לבדוק כי יש החלטה כזו שזה בשפת הסימנים.

מוחמד ברכה: שפת הסימנים זה רק בלילה, במהדורה של 23:30.

יולי תמיר: הוא מדבר על 21:00.

אילן שלגי: 21:00 ב- 33.

יוסף בראל: ב- 33.

יוסף בראל: בכותרות בלתי אפשרי לתרגם כי זה שידור חי.

יולי תמיר: סליחה, אתה אומר שב- 33 משודרת "מבט" עם תרגום סימולטני?

יוסף בראל: כל ערב משודרת "מבט" ב- 33 עם שפת הסימנים.

יולי תמיר: תבדוק אם זה נכון.

מוחמד ברכה: תבדוק אם זה נכון.

יוסף בראל: זו ההחלטה שלי מהשנה שעברה.

יוסף בראל: אודה ולא אבוש, לא כל הוראה שלי תמיד מתבצעת כל הזמן.

מוחמד ברכה: מר בראל, תבדוק האם זה מתבצע, אני לא רוצה לומר מעבר לזה.

יוסף בראל: חבר-הכנסת ברכה, אני הייתי הראשון שלא סתם הכניס עובדים שלא שירתו בצבא, אלא אנשים שאין להם אזרחות ישראלית – ערבים ברשות השידור, תושבי שטחים – וקיבלו קביעות.

יוסף בראל: אין דבר כזה, ולא יהיה לעולם, כי רשות השידור היא חלק ממדינת ישראל, והחוק לא מאפשר את זה.

יוסף בראל: גם אם יהיה מנכ"ל אחר, ואני לא מאמין שיהיה עיתונאי כזה – החוק אוסר.

יוסף בראל: אין דבר כזה להפלות.

יוסף בראל: לפני שבוע מונה מנהל תכניות, אחד הדרגים הכי בכירים, סגן מנהל רדיו לא יהודי בשידורים בערבית ברדיו.

יוסף בראל: זה אדם שאני מעריך אותו מאוד מקצועית, ברדיו בערבית.

יוסף בראל: אני גם לא מאמין שיש מדיניות ברדיו במוקד התנועה להגדיל את שיעור התאונות במגזר מסוים במדינת ישראל.

יוסף בראל: לא כתבת לי, ולא הערת לי.

יוסף בראל: אני חייב לבדוק.

מוחמד ברכה: אני דווקא כתבתי לך.

מוחמד ברכה: לפני 4-5 חודשים.

יוסף בראל: כנראה שלחת למישהו אחר.

יוסף בראל: בראל, כתבת?

מוחמד ברכה: בראל, אני לא מתבלבל.

יוסף בראל: הייתי משיב לך בחום.

אלי בן-מנחם: יש אחד שמשדר בערבית, איברהים שאהד.

אלי בן-מנחם: מנהל הרדיו בערבית קיצץ שניים מסיבות של קיצוצים.

ענת פולק: אבל זה משודר באולפן היום, לא במוקד.

ענת פולק: זה משודר בהלני.

מנחם פרידמן: מקבלים את זה במחשב on-line.

ענת פולק: זה משודר כל שעות היום.

יוסף בראל: אתם עושים שם טעויות שם, מכוונות או לא מכוונות?

יולי תמיר: זה משודר כל שעות היום.

מוחמד ברכה: לא מהמוקד.

ענת פולק: לא מהמוקד, מהאולפן, אולפן 6.

אלי בן-מנחם: לנהג שנוסע לא משנה מאיפה זה משודר.

אלי בן-מנחם: הוא מקבל את האינפורמציה.

יוסי שריד: לנהג זה לא משנה.

מוחמד ברכה: זה לא משנה, אבל העדכונים הם לא בזמן אמת.

יוסי שריד: זה .

יוסי שריד: on-line

יוסף בראל: ענת פולק היא אחת הבכירות שם, יודעת ערבית טובה מאוד, ויודעת מה מתרחש ברדיו.

יוסף בראל: עשו טובה, כשאתם משדרים אל תגידו להעלות את התאונות באף מגזר.

מוחמד ברכה: מר בראל, אני מבקש שתרד מהטון הזה.

יוסף בראל: אני מדבר איתך בשיא הרצינות.

מוחמד ברכה: תסלח לי.

מוחמד ברכה: אני לא טענתי שאתם מגדילים את התאונות.

מוחמד ברכה: אני חושב שהמשימה של כולנו היא להילחם בתאונות ולנקז את התחבורה בצורה שיהיה קל יותר.

יוסף בראל: לכן נפגעתי מההערה הזאת.

יוסף בראל: לא ייתכן שרשות השידור תתרשל במילוי תפקיד כל-כך חשוב ורגיש כמו מוקד התנועה.

יוסף בראל: העובדה היא שהם לא משדרים ממוקד התנועה.

מוחמד ברכה: אני לא המצאתי את זה, ואני לא עושה את ההערכה הזאת כאיש מקצוע, אלא שמעתי את זה מאנשי מקצוע.

מוחמד ברכה: אם אתה רוצה שנשב יותר לעומק, אני מוכן.

יוסף בראל: אני תמיד מוכן לשבת על כל נושא.

יוסף בראל: אני מאמין שהרדיו ממלא את המשימה הזאת בנאמנות מקסימלית, אני גם מוכן לבדוק איתה.

יוסף בראל: לגבי השאלות לפני-כן, אני רוצה לברר שוב האם יש הנחיה כזאת לא לראיין חברי-כנסת ערביים בבוקר.

יוסף בראל: אני מוכן לברר.

מוחמד ברכה: תבדוק שני דברים בבקשה: האם יש הנחיה והאם זה מתקיים בפועל.

מוחמד ברכה: יכול להיות שאין הנחיה, אבל זה מתקיים בפועל.

יוסי שריד: תברר גם יהודים.

אלי בן-מנחם: אני יכול לעזור למר ברכה בתשובה.

אלי בן-מנחם: לוקחים "אינסרטים" שלך כשאתה מופיע ביומן הבוקר ב- 7:00, ועד 7:30 חותכים אותם ומשמיעים אותם.

אלי בן-מנחם: עומר זיידאני שמגיש את זה מתרגם את זה לערבית.

יוסי שריד: טוב.

יוסי שריד: זה אינסרטים ארוכים?

אלי בן-מנחם: 30 שניות.

דן אורסתיו: הרקע שלי הוא "קול המוסיקה", אבל אני לא מייצג כאן את "קול המוסיקה".

דן אורסתיו: אנחנו נעים כאן בין שני קטבים: האחד – דמוקרטיה או זכויות האזרח והמיעוט, ומצד שני – התרבות והאמנות.

דן אורסתיו: אני מתנצל שאני מחזיר את הדיון לצד של התרבות אף על פי שיש קשר הדוק בין הדברים, והתרבות היא שמזינה את הדמוקרטיה; ראו מה תרמה ספרטה לעומת תרומתה של אתונה, למשל.

דן אורסתיו: שני המוקדים האלה חשובים ביותר להתייחסות.

דן אורסתיו: בשעת ההחלטה עוד לפני שנפלה ההחלטה שלעת עתה מבטלים את הגזרה הזאת על "קול המוסיקה" ואיחודה עם רשת א' הוטחו דברים במר בראל כאויב התרבות או כמי שאין לו יחס לתרבות.

אילן שלגי: לא כאן היום.

דני אורסתיו: אני גם אז התקוממתי נגד הטיעון הזה עם כל התעודות שיש בערוץ 33.

דני אורסתיו: מה שהוא עשה מכל הדברים שהוא יכול היה לעשות בערוץ שניתן לו, הוא דווקא הקפיד על העניין שקיבלתי בהערכה רבה – לא רק "סקלה", אפילו "ריח מנטה" או דברים אחרים שנתנו ניחוח לאוירה התרבותית בישראל; יחד עם זאת, כפי ששמענו כאן, ידיו כבולות.

דני אורסתיו: השאלה היא סדרי העדיפויות.

דני אורסתיו: לעניין הזה אני לא נכנס משום שאני לא חבר ועדה, אבל מכל הגזרות והצמצומים אין כמו "קול המוסיקה" שהושמו עליו כל הצמצומים האפשריים.

דני אורסתיו: כאשר התחלנו לשדר כשמיכל פתחה את "קול המוסיקה", שידרנו 19 שעות שצומצמו ל- 18 שעות ואורחים רבים שפרשו – אני יכול לציין שמות, כמו: דוד חן, עדה ברוצקי, שלמה הד, עדנה ענתי, אלכסנדר מלמד, הדי הלפרין ז"ל, אורי אפשטיין ועוד רבים – אף אחד מהם לא נכנס ל"קול המוסיקה", ואותן שעות רבות ששודרו בעריכתם של כל האנשים האלה משודרות באותו עומס על מספר מצומצם מאוד של עורכים שקיימים היום, ועושים את העבודה הזאת במסירות נפש יוצאת-מן-הכלל בהיעדר תנאים.

דני אורסתיו: אני רוצה לתת תמונה מה בעצם קורה ב"קול המוסיקה" בלי שום תנאים: אין אולפני הקלטות, אין יציאה לראיין; מנחם מתלונן על מכשיר מקולקל – לנו אין בכלל מכשיר.

דני אורסתיו: אם אנחנו מראיינים אנחנו מראיינים באמצעות הטלפון במקום בלי עריכה, בלי כלום.

דני אורסתיו: זו לא עבודה מקצועית.

דני אורסתיו: יתר-על-כן, נעשה כאן פשע; אפשר למצוא בארכיון של "קול ישראל" הקלטות של ברכה סירא, של נחום נרד, של יוסף טל, ולא רק מוסיקה – של עגנון ושל לאה גולדברג.

דני אורסתיו: אין שום דבר מזה כיום!

דני אורסתיו: זה פשע שלא יכופר.

דני אורסתיו: ועדת חינוך – איפה אתם??

יולי תמיר: אין שימור חומרים, זו בעיה ענקית.

דני אורסתיו: איפה ועדת החינוך?

דני אורסתיו: ?

אילן שלגי: ועדת החינוך שומעת עכשיו על הקושי.

דני אורסתיו: בגלל זה אני רוצה להשמיע את הדבר הזה.

דני אורסתיו: זה לא אינטרס שלנו להתקיים, אלא אינטרס של מדינת ישראל.

אילן שלגי: אתה מדבר על הקשיים שלא נובעים מהקיצוצים שעכשיו נוחתים עליכם, אלא מקיצוצים קודמים.

דני אורסתיו: אני מדבר על תהליך מתמשך.

אילן שלגי: אני מבין, זה באמת חמור מאוד.

אילן שלגי: אני רוצה לשמוע כעת את עורך-דין יונגר על נושא התזמורת.

יצחק יונגר: בנושא התזמורת אני חושב שאני איש בשורות.

יצחק יונגר: לפחות בשלב הזה בעזרתו של יושב-ראש רשות השידור ומנכ"ל רשות השידור, הובטח לנו המשך התמיכה של רשות השידור בעונת הפעילות הבאה 2003-2004 יחד עם הגופים האחרים: משרד התרבות, עיריית ירושלים.

מיכל זמורה-כהן: במלואה?

יצחק יונגר: כפי שהייתה בשנים האחרונות.

אילן שלגי: בנוסף לבשורות הטובות, מה עוד יש לך לומר לנו?

יצחק יונגר: לכן חרב הקיצוצים בכל מה שקשור לתזמורת---

אילן שלגי: כמה זמן עוד התזמורת תהיה תחת מפרק?

יצחק יונגר: אנחנו מקווים שעד תום עונת הפעילות הבאה נוציא את התזמורת לדרך חדשה שבסופה היא תצליח להגיע להסדר נושים ארוך טווח תוך כדי המשך פעילות רגיל.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: מר אברהם נתן, יושב-ראש מליאת רשות השידור.

אברהם נתן: הממשלה קיבלה החלטה על קיצוץ מסיבי ברשות השידור מסיבות כלכליות, כפי שאני מבין אותן.

אברהם נתן: יחד עם זאת, היא קיבלה החלטה להקים ועדה לבדוק את מבנה ומצבה של רשות השידור.

אברהם נתן: כמו שאמר פרידמן, אלה דברים שסותרים זה את זה; אם קיבלנו החלטה על קיצוץ גדול של 70 מיליון שקל שצריך להתבצע תוך 3 חודשים, זאת אומרת שאנחנו צריכים להתארגן ולהתכונן ולקצץ מסיבית; מאידך, הממשלה מקימה ועדה שרוצה לקבוע את אופיו של רשות השידור ויכול להיות שיוכנסו שינויים שיעמדו בסתירה למה שנאמר.

משה גפני: סתירה בהחלטות הממשלה?

אברהם נתן: בטח.

אברהם נתן: אין שום ספק.

משה גפני: זה לא הדבר היחיד, דרך אגב.

אברהם נתן: נושא רשות השידור הוא נושא ערכי שנמצא בידיים של הבית הזה.

אברהם נתן: הממשלה יכולה להסתכל מזוית הראייה הכלכלית, אבל מסיבה ערכית, ואיך צריך להיראות השידור הציבורי שיהיה בלתי תלוי בממשלה וכרשות עצמאית.

אברהם נתן: לא סיימו את התהליך הזה, אלא באמצע הוא נעצר.

אברהם נתן: הממשלה עדיין מעורבת ויכולה להיכנס בכל רגע דרך משרד האוצר ומשרד המשפטים, דרך השר הממונה וכיוצא בזה, ולגרום לשינויים מבלי שנוכל לעבוד עצמאית ולטווח ארוך.

אברהם נתן: זו הבעיה הגדולה ביותר של רשות השידור.

אברהם נתן: ראוי שאתם תשקלו כוועדת חינוך לבצע את הדיונים בשינויים בחקיקה פה, ולא במסגרת הממשלה.

מנחם פרידמן: בראש סדר הקדימויות.

אילן שלגי: אנחנו מודים לכל מי שבא.

משה גפני: מה הסמכות שלנו בעניין הזה?

אילן שלגי: הסמכות שלנו היא בשלב זה לקרוא לרשות השידור, לממשלה ולפנות לציבור ובהמשך לנסות להשפיע בחקיקה.

אילן שלגי: בין היתר הצעתי שהיועץ המשפטי של הרשות יעביר לנו הצעה לחקיקה שלא מתייחסת לתקציב, אלא לאופן תפקודה של מליאת רשות השידור וסמכויותיה.

אילן שלגי: אני מציע לעצמנו, חברי-הכנסת שנקבל החלטה כדלהלן: הוועדה מברכת על יוזמתו של ממלא מקום ראש הממשלה ושר התמ"ת להקפאת כל צעדי הצמצום לרשות השידור, והקפאת קיצוץ בשידורי "קול המוסיקה", רשת א' ורדיו רק"ע.

אילן שלגי: הוועדה מברכת את האלפים הרבים מן האזרחים שהשמיעו קולם, לרבות פנייה לוועדה זו בדרישה למנוע כל פגיעה ב"קול המוסיקה" ורואה עצמה גם שלוחה שלהם לעניין זה.