ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 42, 2003-06-19 10:15

אילן שלגי: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

אילן שלגי: הספורט חשוב לא רק כספורט, יש גם ערכים כמו תחרות הוגנת וכיבוד המתחרה.

אילן שלגי: אנו רוצים להסתייע בספורט גם לחינוך לערכים, ולסייע לישראל בזירה הבינלאומית.

אילן שלגי: תודה למארחים שלנו, אני בטוח שנשמע ונלמד הרבה.

שוקי דקל: המשרד מממן את התחרויות האולימפיות.

צבי ורשביאק: התחרויות נעשות תחת ידם של האיגודים.

צבי ורשביאק: בוועד האולימפי חברים חברי איגודי הספורט, וכל החלטה היא על דעת רוב חברי האיגוד.

צבי ורשביאק: כל איגד אולימפי חבר בוועד.

צבי ורשביאק: יש הנהלה שבוחרת את היו"ר כל 4 שנים.

צבי ורשביאק: בדצמבר 2004 תתקיימנה הבחירות הבאות.

צבי ורשביאק: כל חברי הוועד האולימפי מתנדבים.

צבי ורשביאק: היחידה לספורט הישגי שייכת לוועד האולימפי, וממומנת 50% על ידי מינהל הספורט ו-50% על ידי הוועד האולימפי.

צבי ורשביאק: בנוסף, עומד לרשות האיגודים תקציב מיוחד לאולימפיאדה.

צבי ורשביאק: ספורט הישגי הוא מטרת הפגישה היום.

צבי ורשביאק: הסיפור התחיל עם מר נתניהו בשנת 1997, כאשר היה ראש הממשלה.

צבי ורשביאק: חזרנו, אמנם, עם מדליה מארצות הברית הוקמה ועדת לוין, והוועד האולימפי אימץ את רוב ההמלצות.

צבי ורשביאק: הייתה תוכנית טובה והובטח שיינתן תקציב מיוחד.

צבי ורשביאק: הובטחו 15 מיליון שקלים לשנה .

צבי ורשביאק: בתחילת שנת 2000 נשארו לנו בידיים רק 7.5 מיליון שקלים במקום ה-15 שביקשנו.

צבי ורשביאק: מר נתניהו הסכים ל-10 מיליון שקלים.

צבי ורשביאק: קיבלנו עד סידני 10 מיליון שקלים לשנה.

צבי ורשביאק: שנת 2001 הייתה שנה גרועה, לא היה תקציב.

צבי ורשביאק: ניתנו רק 2 מיליון שקלים להציל את הסיכוי לספורטאים, שיביאו את המדליות.

צבי ורשביאק: 2002 הייתה שנה טובה יותר, ושנת 2003 הייתה גרועה מאוד.

צבי ורשביאק: במסגרת ההכנות לאולימפיאדת סידני הוועד האולימפי קיבל 30 מיליון שקלים.

צבי ורשביאק: 4 ספורטאים הופיעו בגמר.

צבי ורשביאק: היו לנו יחסים טובים עם יו"ר הוועדה הקודם, מר זבולון אורלב, שעזר לנו, ואני מקווה שאותם יחסים טובים יימשכו גם בוועדה הזאת.

צבי ורשביאק: זה רק יעזור לספורט הישראלי.

צבי ורשביאק: אולימפיאדה זה לא רק רצים, אלא זה רבה יותר.

צבי ורשביאק: הרבה מדינות הבינו את זה הרבה לפנינו, הן משקיעות הרבה כסף בהכנות האולימפיות.

צבי ורשביאק: כרגע המצב הוא, שבמקום 10 מיליון יש לנו 6 מיליון, שמועברים ישירות לאיגודים, ויש בעיה בעניין הזה.

צבי ורשביאק: לאיגודים, חוץ מהכנות אולימפיות, יש להם עוד כמה משימות, כמו: תשתיות, צעירים, ליגה וכולי.

צבי ורשביאק: המצב הכספי שלם הוא לא הכי טוב, אז הכסף נבלע קודם לאוברדראפט.

צבי ורשביאק: את זה משום מה מינהל הספורט לא כל כך קלט.

צבי ורשביאק: היו שיחות גם עם השרה, גם עם מנכ"ל משרד הממשלה וגם עם ראש הממשלה.

צבי ורשביאק: ראש הממשלה הבטיח שאותו סכום יהיה גם עכשיו.

צבי ורשביאק: הוא אמר ש-10 מיליון יש לנו.

צבי ורשביאק: כל הנושא הזה עוד לא בא לידי ביצוע, כי היו תוכניות כלכליות כאלה ואחרות, קיצוצים כאלה ואחרים.

צבי ורשביאק: נדמה לי שזה נגמר.

צבי ורשביאק: אני מנסה לתפוס את מנכ"ל משרד ראש הממשלה בימים האלה, על מנת שנטפל בעניין הזה ויהיו לו ידיים ורגליים.

צבי ורשביאק: אני פונה גם אליכם לתת עוד דחיפה קטנה.

אילן שלגי: אתה רוצה שנוציא מכתב, שנרים טלפון, נעשה זאת.

צבי ורשביאק: הגשנו הצעת תקציב.

צבי ורשביאק: הראינו שחסר, אחרי מה שנתן המשרד, עוד 6 מיליון בשביל להשלים את ה-10 מיליון.

צבי ורשביאק: המשרד הוציא מסמך, זה מראה רק 3 מיליון, אז יש לנו בעיה.

צבי ורשביאק: אני מקווה שנפתור גם אותה.

צבי ורשביאק: חצי שנה עברה, לא טובה, ההכנות לא נעשו במלואן.

צבי ורשביאק: צריך לזכור שמה שלא ייעשה שנה, בתחילת השנה הבאה כבר לא ייעשה, בהתחשב בזה שגם השנתיים הקודמות לא היו זוהרות.

צבי ורשביאק: יחד עם כל זה, עושים פה את כל המאמצים המאמנים והספורטאים.

צבי ורשביאק: יש לנו ספורטאים רציניים שעובדים קשה, יודעים מה הם רוצים, ויש גם מאמנים טובים.

צבי ורשביאק: אולי זה הקטע שצריך להשקיע בו הרבה, מפני שהעלייה מרוסיה - התרומה שלה אדירה, בעיקר בנושא מאמנים, גם ספורטאים -אבל פחות.

צבי ורשביאק: אם לא נכשיר דור של מאמנים קשה לי להאמין קשה לי להאמין שתהיה עליה מרוסיה נוספת בסדר גודל כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פתגם בערבית, לעניין הזה שאת ההכנות צריך לעשות הרבה זמן לפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו פתגם שאומר: להאכיל את הסוס שעה לפני המרוץ זה לא יעזור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך להאכיל אותו הרבה זמן לפני זה.

צבי ורשביאק: ברשותכם, אני אבקש ממר זינגר, המנכ"ל, להגיד כמה מילים.

אפרים זינגר: בוקר טוב.

אפרים זינגר: מטרת פגישת הוועדה כאן היא לנסות להיכנס כמה שיותר לעומק למשמעות של ההכנות האולימפיות מן הבחינה המקצועית.

אפרים זינגר: לכן, אני חושב שרוב הזמן יוקדש אגן לנושאים המקצועיים.

אפרים זינגר: לפני כן, אני אדבר קצת על ההכנות האולימפיות.

אפרים זינגר: הוועד האולימפי פועל בישראל מכוח האמנה של הוועד האולימפי הבינלאומי.

אפרים זינגר: הוועד האולימפי הבינלאומי, הוא מקור הסמכות, ואנחנו מחויבים לפעול על פי התקנות והנהלים שלו.

אפרים זינגר: כמובן, כל עוד הם לא עומדים בסתירה לחוקי המדינה בה אנחנו פועלים.

אפרים זינגר: בוועד האולימפי חברים 115 חברים.

אפרים זינגר: לפני כשנתיים שלוש חל בו מהפך, הוא הפך להיות הרבה יותר דמוקרטי.

אפרים זינגר: נכון להיום יש ייצוג בוועד האולימפי הבינלאומי גם לוועדים אולימפיים לאומיים, לא מספיק.

אפרים זינגר: גם לספורטאים אולימפיים, לא מספיק, וגם לראשי פדרציות בינלאומיות של ענפי הספורט האולימפיים.

אפרים זינגר: הוועד האולימפי הבינלאומי, מבחינה סטטוטורית, הוא עמותה שרשומה בשוויץ, כפי שהוועד האולימפי בישראל הוא עמותה שרשומה בישראל.

אפרים זינגר: מקור כוחה זה הזיכיון שיש לה על ארגון וקיום המשחקים האולימפיים ועל הסמלים האולימפיים, החל מ-5 הטבעות, שזה המותג המפורסם ביותר בעולם, הלפיד האולימפי וכדומה.

אפרים זינגר: באופן פונקציונאלי, הפעילות מתבצעת על ידי גופים יבשתיים, אם זה ארגון הוועדים האולימפיים האסיאתי, האירופאי, האפריקאי וכדומה.

אפרים זינגר: ישראל התקבלה לוועד האולימפי האירופאי באסיפה הכללית שהתקיימה בנובמבר 1994.

אפרים זינגר: התחילה לפעול כחברה מלאה באירופה ב-1995, ומאז אנחנו חברים מאוד פעילים, וגם מעט משפיעים.

אפרים זינגר: שנה לאחר מכן קיימנו כנס אירופאי בתל-אביב.

אפרים זינגר: לפני כשנתיים נבחרתי לוועד המנהל של הוועד האולימפי האירופאי.

אפרים זינגר: יש לנו שיתוף פעולה הדוק, שבא לידי ביטוי גם בסיוע לענפי הספורט האולימפיים באותם קטעים שנתקלים לפעמים בקשיים.

אפרים זינגר: אם אני יוצא טיפה מהספורט, זו בהחלט מגמה שניתן לקחת אותה למגזרים אחרים.

אפרים זינגר: אנחנו מדברים הרבה על שילוב ישראל באירופה, בשבוע שעבר היה פה ראש ממשלת איטליה ודיבר על צירוף ישראל.

אפרים זינגר: ככל שיותר מגזרים בחברה יהיו פעילים באירופה, יהיה קל יותר לאחר מכן.

אפרים זינגר: המשפחה האולימפית כוללת כמה מרכיבים, את הספורטאים האולימפיים, את הפדרציות הבינלאומיות של ענפי הספורט האולימפיים - יש היום 35 ענפי ספורט אולימפיים, 28 קיץ ו-5 חורף - את הוועדות המארגנות של המשחקים האולימפיים, והחשוב מכל – שזה לב ליבה של התנועה האולימפית – 200 הוועדים האולימפיים הלאומיים שפעילים בכל רחבי העולם, ומקיימים ביניהם קשרים.

אפרים זינגר: ועד אולימפי לאומי, מקור הסמכות שלו הוא הוועד האולימפי הבינלאומי.

אפרים זינגר: אחת הסמכויות הבלעדיות שיש לוועד אולימפי לאומי - זה נבחן בהרבה מקומות ברחבי העולם בבתי משפט – זוהי הקביעה לגבי משלחת למשחקים אולימפיים, או בחסות אולימפית, מה שאנחנו קוראים האולימפיאדה האירופאית.

אפרים זינגר: ההתניה היא אחת בלבד, ספורטאים שמשתתפים במשחקים האולימפיים חייבים לעמוד במינימום הבינלאומי.

אפרים זינגר: בלא מעט מקצועות המינימום הוא קל מאוד.

אפרים זינגר: יתרה מזאת, תחת הכותרת של אוניברסליזם, כל ועד אולימפי לאומי רשאי לשלוח 6 ספורטאים, גם אם לא עמדו בקריטריונים האולימפיים, על מנת שבמשחקים האולימפיים יהיה ייצוג לכל האנושות.

אפרים זינגר: הוועד האולימפי בישראל, מבחינת דרכי עבודה.

אפרים זינגר: מיד לאחר שנבחרים המוסדות החדשים: יו"ר חדש, ממלא ממקום, חברי אקזקיוטיבה וכדומה, נכנס לתהליך של קביעת מדיניות.

אפרים זינגר: איזו מין משלחת אולימפית הוועד האולימפי בישראל רוצה לראות במשחקים האולימפיים הבאים.

אפרים זינגר: כלומר, מיד לאחר סידני, שנת 2001 הייתה שנה שהקדשנו אותה לחשיבה איזו מין משלחת אנחנו רוצים.

אפרים זינגר: יש כמה אפשרויות.

אפרים זינגר: יש משלחת שכל מי שעמד במינימום הבינלאומי נוסע, גם אם זה 500 איש.

אפרים זינגר: יש מדינות אחרות שרוצות לשים את הדגש על מספר ענפים מצומצם, ועליהם שמים את כל המשאבים.

אפרים זינגר: יש את האפשרות השלישית, שבה אנחנו פועלים, שזוהי האפשרות הנפוצה ביותר באירופה.

אפרים זינגר: המודד שלנו הוא אירופה, במדינות שקרובות לנו בגודל, במשאבים, באופי וכדומה.

אפרים זינגר: כבר בשנה הראשונה, באמצעות היחידה לספורט הישגי, שהיא הזרוע המקצועית שלנו, נפגשים עם כל אנשי המקצוע של איגודי הספורט: שיט, שחיה, טאקוואנדו.

אפרים זינגר: ביחד מגבשים חשיבה.

אפרים זינגר: בוחנים את מה שיש לנו מבחינת הספורטאים, מה הפוטנציאל שקיים בכל ענף, ומביאים לוועד האולימפי את ההמלצה.

אפרים זינגר: הנהלת הוועד האולימפי מקיימת דיון, ובסופו של דבר, בסוף 2001, כלומר כשנתיים וחצי שלוש לפני מוועד המשחקים האולימפיים, הוועד האולימפי מקבל את ההחלטה של איזו משלחת הוא רוצה.

אפרים זינגר: זה מתורגם לקריטריונים מדידים בנקודות זמן מסוימות.

אפרים זינגר: לא מספיק לעשות תוצאה, חשוב איפה עושים אותה, מתי עושים אותה ובאיזו מסגרת עושים אותה.

אפרים זינגר: כל מערכת הספורט האולימפי במדינת ישראל יודעת את התורה הזו כשנתיים מראש.

אפרים זינגר: מאותה נקודה, היחידה לספורט הישגי מלווה את תהליך העבודה של כל האיגודים בהכנות אולימפיות.

אפרים זינגר: לדעתי הלא משוחדת, זו עבודה מצוינת בתנאים לא פשוטים.

אפרים זינגר: כחודשיים לפני מועד המשחקים האולימפיים היחידה מגבשת את ההמלצות שלה, עוברת איגוד איגוד וספורטאי ספורטאי, רואים מי לא עמד בקריטריון ההישגי, ללא שום התחשבות בשום דבר אחר.

אפרים זינגר: את ההמלצות האלה מעבירים הלאה, וחודשיים לפני היציאה למשחקים האולימפיים, האסיפה הכללית של הוועד האולימפי בישראל מחליטה על הרכב המשלחת האולימפית: הספורטאים שעמדו בקריטריון, המאמנים, אנשים המקצוע.

אפרים זינגר: יש לזכור שמסביב לכל ספורטאי יש מערכת שלמה של אנשים שעובדים, לא תמיד חשופים לציבור.

אפרים זינגר: זה כוח עזר מקצועי מהטובים שיש בארץ.

אפרים זינגר: אלה דרכי קביעת המדיניות ודרכי קבלת ההחלטות.

אפרים זינגר: כמה מילים על ההיסטוריה של היחידה לספורט הישגי.

אפרים זינגר: ב-1984 הוקמה היחידה לספורט הישגי בהתאחדות לספורט בישראל, כזרוע מקצועית של התאחדות הספורט בישראל.

אפרים זינגר: שותפים במימונה היו הוועד האולימפי בישראל ורשות הספורט.

אפרים זינגר: רשות בישראל פורקה, הוועד האולימפי בישראל, בחלק מהנושאים, נכנס למעטפת ומהווה היום את מוסד הגג של הספורט בישראל.

אפרים זינגר: בצד הראשון של הרצף נמצא מינהל הספורט ובקצה האחרון של הרצף נמצא הוועד האולימפי.

אפרים זינגר: לאחר שפורקה, הוקמה היחידה לספורט הישגי במתכונת חדשה, ועל פי דו"ח לוין, אחת ההמלצות החד-משמעיות לגבי תהליך ההכנות האולימפיות הייתה הקביעה שהיחידה לספורט הישגי היא הזרוע המקצועית של הוועד האולימפי בישראל, וכפופה להחלטות שלה ולמדיניותה.

אפרים זינגר: לאור ההחלטות האלה התחילו ההכנות לסידני, כשהרעיון היה – וזה חלק נוסף מדו"ח לוין – שחשוב לבצע מהלך של איגום וריכוז משאבים.

אפרים זינגר: לא תמיד הבעיה היא העדר משאבים אלא איך הם מתפזרים.

אפרים זינגר: ראש הממשלה בנימין נתניהו, בהכירו את חשיבות האירוע האולימפי, שהוא הרבה מעבר לספורט, החליט להעמיד תקציב מיוחד, בנוסף לתקציבים השוטפים שעומדים לרשות הספורט בישראל.

אפרים זינגר: התקציבים שעומדים לרשות הספורט בישראל, בגדול, באים משני מקורות: מהמועצה להסדר הימורים בספורט, הטוטו, וממינהל רשות הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט.

אפרים זינגר: מר נתניהו אמר שזו חוכמה קטנה מאוד להעביר שקל מכיס אחד לכיס שני, להפחית במקום אחד כדי שיהיה במקום חדש, לכן בשל החשיבות הלאומית של הפרוייקט, יש להקציב לו תקציב מיוחד ולהעמיד אותו לרשות הוועד האולימפי כתקציב סגור שמיועד אך ורק לנושא אחד: למימוש ההכנות המקצועיות, על פי התוכניות המקצועיות של היחידה לספורט הישגי.

אפרים זינגר: ערב היציאה לסידני, שר המדע התרבות והספורט בזמנו, בכנס שחלק גדול מהנוכחים השתתף בו אמר:

אפרים זינגר: אני כבר היום יכול להכריז שסידני מבחינתנו היא ההצלחה הגדולה ביותר שהייתה אי פעם, מבחינה ארגונית, מנהלתית, ההכנות, האווירה וכדומה.

אפרים זינגר: כי היתר כבר קשור לספורטאים עצמם.

אפרים זינגר: סידני באמת הייתה הצלחה בלתי רגילה, שבעקבותיה קרה מה שקרה, ועד היום אנחנו קצת מדשדשים.

אפרים זינגר: לאחר אטלנטה, שהייתה אולימפיאדה פחות מוצלחת, הקימו ועדה.

אפרים זינגר: חזרנו מאולימפיאדה מוצלחת – לא הקימו ועדה, אבל הורידו את כל התקציבים, יכול להיות שאחרי אתונה עדיף שיקימו ועדה, כדי שישאירו לנו תקציבים.

אפרים זינגר: החשיבות באיגום וריכוז המשאבים היא אחת, לפרוש רשת ביטחון לאנשי המקצוע שנמצאים בקשר יומיומי עם המאמנים והספורטאים.

אפרים זינגר: מר גילי לוסטיג, מנהל היחידה לספורט הישגי - -וכך זה היה לקראת סידני – ידע דבר אחד: הוא מכין את התוכניות, התוכניות יאושרו, ומאותה נקודה הוא מבצע את התוכניות האלה בצורה אופטימלית בלי להניד עפעף.

אפרים זינגר: ואכן לקראת סידני כולם ידעו ש-100% של התוכניות המקצועיות ממומשות, ואכן הן מומשו.

אפרים זינגר: היו בעיות, אבל הן טופלו בשל הריכוז של הנושא.

אפרים זינגר: נקודה שניה, שחשוב להבין אותה, ומר נתניהו הבין אותה - וגם מר ברק הבין ולכן המשיך את זה עד סידני – במסגרת ההכנות למשחקים האולימפיים, יש יחידה שצריכה להיות במצב שהיא מסוגלת לתת תשובות לנושאים בלתי צפויים שצצים במקומות הכי פחות צפויים לספורטאים, שעליהם הכי פחות חשבנו.

אפרים זינגר: הכותרת שלנו היא: expect the unexpected, על פי זה אנחנו צריכים לעבוד.

אפרים זינגר: אנחנו חייבים להיות במצב בו אנו מסוגלים לתת תשובות בזמן אמת.

אפרים זינגר: הבעיות האלה הן לא בעיות שניתן לפתור אותן במסגרות ביורוקרטיות של ועדת תמיכות, של כללי חשבים כאלה ואחרים, כי צריך לתת תשובות מיידיות.

אפרים זינגר: לכן, ועדת לוין קבעה שלצורך ההכנות האולימפיות, על פי התוכניות של הוועד האולימפי והמקצועי, חייב לעמוד סכום מיוחד.

אפרים זינגר: כמובן, כל זאת חייב להתנהל – ומתנהל – בשקיפות מוחלטת, תוך שיתוף פעולה מלא של אנשי רשות הספורט.

אפרים זינגר: שיתוף הפעולה הזה בא לידי ביטוי מינהלת הספורט ההישגי.

אפרים זינגר: מינהלת הספורט ההישג היא נקודת המפגש בין הממלכה לוועד האולימפי.

אפרים זינגר: המינהלת מורכבת מנציגים של הוועד האולימפי בישראל ושל רשות הספורט.

אפרים זינגר: המינהלת הזאת היא העין הציבורית שמלווה ומפקחת על עבודת היחידה לספורט הישגי ומדווחת למממניה - קרי לרשות הספורט – ולוועד האולימפי.

אפרים זינגר: עיקר תפקידה של היחידה לספורט הישגי, על פי דו"ח לוין, הוא לבצע את מדיניות הוועד האולימפי לגבי כל מה שקשור להכנות האולימפיות.

אפרים זינגר: ב-13 באוגוסט 2004, טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים.

אפרים זינגר: זה האירוע הגדול ביותר בתבל, ולמעשה מיישם את האמירה שכל העולם כולו הוא כפר גלובאלי בשני מובנים.

אפרים זינגר: אחד, הכפר האולימפי – 10,500 ספורטאים וספורטאיות הטובים ביותר בעולם, גרים בכפיפה אחת בכפר אולימפי, בלי גבולות, בלי מחיצות, בלי הבדלים.

אפרים זינגר: אוכלים יחד, מסתובבים יחד – חוויה אדירה.

אפרים זינגר: וכל העולם, באותו פרק זמן מכוון כולו לאותו מקום.

אפרים זינגר: זה האירוע האנושי הגדול בתבל.

אפרים זינגר: מר אורי אפק, שצריך לעזוב עכשיו, היה מנכ"ל הוועד האולימפי לפניי, ובזמנו נכנסתי לנעליו הגדולות, ואנחנו ממשיכים בשיתוף פעולה עד היום.

שוקי דקל: מדובר כאן בהכנות בענפים האישיים, לא הקבוצתיים.

שוקי דקל: לכן ההדגשים ביחידה ממוקדים בענפי הספורט האישי.

צבי ורשביאק: לגבי הקריטריונים, אלה לא קריטריונים שלא מתייחסים אליהם.

צבי ורשביאק: אתן דוגמה, לקראת סידני הייתה טניסאית ונקבע שאם היא תהיה בין 32 הראשונות היא תיסע.

צבי ורשביאק: היא הייתה במקום 34 -היא לא נסעה, עם כל הלחצים והרעש בעיתונות.

צבי ורשביאק: אם מישהו היה צריך לעשות 10.1 בריצה והוא עשה 10.2 הוא לא נסע, ואותו דבר אם זה 2 ס"מ בקפיצה, לא ייסע.

צבי ורשביאק: זה חד וחלק, כי אם עוברים את הגבול מתחיל הויכוח בכמה לעבור את הגבול.

צבי ורשביאק: יש תחרויות מוגדרות מראש.

צבי ורשביאק: הספורטאי יודע שנתיים מראש באיזו תחרות צריך לעשות תוצאות.

צבי ורשביאק: פעם היו עושים מינימום, ומי שעשה מינימום נסע.

צבי ורשביאק: התוצאה הייתה שעשה את המינימום ואף אחד מהספורטאים שלנו לא עשה את התוצאות הכי טובות שלו באולימפיאדה.

צבי ורשביאק: כל אחד עשה בינוני ומטה, כי הוא את שלו כבר עשה חצי שנה קודם.

צבי ורשביאק: לגבי משחקי הכדור.

צבי ורשביאק: אומרים שבמשחקי הכדור לא התקדמנו.

צבי ורשביאק: עובדה, באולימפיאדה השתתפנו כבר פעם.

צבי ורשביאק: שוכחים דבר אחד, שאז היינו באסיה, ובאסיה היינו בין הקבוצות החזקות.

צבי ורשביאק: היום אנחנו באירופה.

צבי ורשביאק: במשחקי הכדור לכל יבשת יש קוורטר, בכדורסל אירופה יש 5 קבוצות, נדמה לי.

צבי ורשביאק: כלומר, צריך להיות חמישי, ולהיות במקום חמישי באירופה זה קשה.

צבי ורשביאק: בכדורגל זה 3, זאת אומרת צריך להיות בין 3 הקבוצות הטובות באירופה.

צבי ורשביאק: אין לנו סיכוי.

צבי ורשביאק: וכנ"ל בכל ענפי הכדור.

צבי ורשביאק: לכן, ההתמקדות בסופו של דבר במקצועות האישיים.

צבי ורשביאק: בהתחלה אנחנו נותנים צ'אנס לכולם, ומסייעים לכולם, היחידה מטפלת בכולם.

צבי ורשביאק: יש פה מתאם משחקי כדור.

אילן שלגי: לפני הרבה שנים היינו בכדורסל מקום שני באירופה.

צבי ורשביאק: אבל זה היה אליפות אירופה, פעם אחת.

צבי ורשביאק: בכדורגל, יש לנו כן סיכוי, לפי דעתנו, מפני שזה עד גיל 23, ובגילאים הצעירים אנחנו מתברגים במשחקי כדור לגמרי לא רע.

צבי ורשביאק: הבעיה שלנו היא בגיל המאוחר יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני, לצערי, חייב לוותר על התענוג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאוד שמחתי להיות כאן.

צבי ורשביאק: תישאר אולי רק עוד כמה דקות, לשמוע את מר לוסטיג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, כמה דקות.

גילי לוסטיג: אתן תמונת מצב לגבי מבנה היחידה לספורט הישגי.

גילי לוסטיג: שני הגופים שמתקצבים אותנו אלה מינהל הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט והוועד האולימפי דרך מינהלת הספורט ההישגי.

אילן שלגי: חה"כ גלעד ארדן, יו"ר ועדת המשנה לספורט הגיע עכשיו.

אילן שלגי: שלום לך.

אילן שלגי: חה"כ ארדן כבר עשינו גיחה אישית, לא פורמלית, לפגוש את כולכם וללמוד.

גילי לוסטיג: הזכירו את זה קודם ואני מחזק את זה, שהמשאב העיקרי של היחידה הוא כוח האדם שלה.

גילי לוסטיג: יושבים פה אנשי מקצוע ברמה הגבוהה ביותר.

גילי לוסטיג: העיקרון של עבודת המתאמים מורכב מקו אורך וקו רוחב.

גילי לוסטיג: אנחנו מקפידים שלכל מתאם יהיה תפקיד שהוא ישלוט בו רוחבית.

גילי לוסטיג: אותו מתאם אחראי גם על כל נושא המחשוב והתכנות, וכל הנושאים האלה.

גילי לוסטיג: הענפים שרשומים בשקף שלפני

גילי לוסטיג: כם הם הענפים שמועדפים על ידי ועדת לוין, וזו אחת המסקנות שלנו, כך שהם מקבלים תשומת לב יותר גדולה.

גילי לוסטיג: יש לנו, למשל, את פרופסור איסורו שאחראי על כל מקצועות המים, יחד עם זה הוא גם אחראי אצלנו על תורת האימון ועל מקצועות החורף.

גילי לוסטיג: מר דני אורן, מתאם סגל כדור, זה אחד התחומים היותר רחבים, ואנחנו מטפילם בזה באופן שוטף ויומיומי, גם בימים אלה.

גילי לוסטיג: נבחרת הכדורסל מתאמנת בימים אלה, זו הנבחרת היחידה שיש לה עדיין סיכוי להגיע לאולימפיאדת אתונה.

גילי לוסטיג: הן מתכוננים לאליפות אירופה בשבדיה, שלשם יעלו בין 4 ל-5 מדינות אירופאיות.

גילי לוסטיג: כמו שמר זינגר ציין, ב-1984 הוקמה היחידה לספורט הישגי על ידי שלושת הגופים.

גילי לוסטיג: עם התפרקות הגופים, זה מנוהל היום על ידי משרד החינוך והוועד האולימפי.

גילי לוסטיג: המטרה היא הצלחה בתוכניות המטרה, אליפויות אירופה, אליפויות עולם וכמובן, גולת הכותרת: המשחקים האולימפיים.

גילי לוסטיג: התפקידים העיקריים זה סיוע וייעוץ מקצועי לאיגודים בתכנון, ביצוע, בתמיכה ובעיקר בבקרה על התוכניות לטווח הקצר והארוך, סיכום וניתוח תהליך האימונים והתחרויות, לתמוך בספורטאים וענפים מועדפים דרך איגודי הספורט, לתמוך במאמנים ואנשי מקצוע בספורט ההישגי דרך איגודי הספורט – זה עדיין אחד מאבני הנגף שלנו בספורט הישראלי.

גילי לוסטיג: מיד אחרי משחקי סידני, הוצאנו מערך של ספרים עם ניתוח המשחקים עם כל המסקנות.

גילי לוסטיג: אנחנו מוציאים את הספרים כדי שהכל יהיה שקוף וידוע.

גילי לוסטיג: עם סיכום המשחקים האולימפיים בסידני הוועד האולימפי יצא עם הסלוגן: "תקווה שווה זהב".

גילי לוסטיג: אנחנו מאוד אוהבים את הכותרת הזו מפני שהיא אומרת כמה דברים.

גילי לוסטיג: הדבר הראשון זה שכולנו רוצים סוף-סוף להגיע לזהב, וכשיגיע הזהב כולנו נשמע את "התקווה" ונזיל דמעה כשנראה את הדגל שלנו מתנוסס.

גילי לוסטיג: לא פחות חשוב מזה, זה שבשביל להשיג את זה צריך זהב, ולצערי הרב, הזהב הזה לא בנמצא, ולא מספיק.

אילן שלגי: לא רק "גולד" אלא גם "גלט".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע לך סיסמה: "תנו לנו כסף, ניתן לכם זהב".

גילי לוסטיג: בדרך כלל, אלה שמונעים עכשיו את הכסף, הם אלה שבאים אחר כך בשאלות.

גילי לוסטיג: התקציבים שלנו, יחסית למדינות דומות לנו, הם זעומים.

גילי לוסטיג: למרות זאת, אנחנו חושבים שצריכים לשאוף גבוה, אנחנו מאמינים שיש לנו ספורטאים שיכולים להביא תוצאות שוות מדליות.

גילי לוסטיג: אנחנו רוצים להעלות את מה שמר ורשביאק אמר קודם - שזה היה באמת חסר תקדים בסידני - אנחנו רוצים ש-30% מהספורטאים יגיעו למדליות.

גילי לוסטיג: אנחנו מצפים לפחות ספורטאים, משום שלמרות שהיינו מאוד גאים בזה לפני סידני שהייתה לנו את המשלחת הגדולה ביותר, אבל היא הייתה מורכבת מ-3 מקצועות של שליחים, 2 בשחייה ו-1 באתלטיקה קלה.

גילי לוסטיג: לדאבוננו, הקבוצות האלה הצליחו פחות מהמתוכנן, והכניסו גם ספורטאים בינוניים למשלחת וזה קצת פגע.

גילי לוסטיג: לכן, המסקנה שלנו היא שנשלח רק אם הם יעמדו בקריטריונים מאוד נוקשים.

גילי לוסטיג: להערכתי בנקודת הזמן הזו, לא יהיו לנו קבוצות לא בשחייה ולא באתלטיקה קלה, כך שאני מאמין שנגיע למשהו בין 30 ל-35 ספורטאים.

צבי ורשביאק: פשוט למדנו, שאמנם הוספנו עוד 2 ספורטאים, אבל זה לא תרם.

גילי לוסטיג: יש 30, 35 ספורטאים שייסעו מתוך 100 שמטופלים.

גילי לוסטיג: גם אלה שלא יגיעו לקראת אתונה, יהיו לנו לקראת בייג'ין, כי הספורט לא נגמר באתונה, אלא אנחנו צריכים לחשוב לטווח ארוך.

גילי לוסטיג: מדובר בתהליך, כך שאנחנו חושבים שצריכים להשקיע בהם.

גילי לוסטיג: כמובן שהכל נקבע לפי כללים וקריטריונים שקופים וברורים, וידועים מראש.

גילי לוסטיג: היחידה מטפלת במשחקי כדור.

גילי לוסטיג: הוועד האולימפי רואה בהם מטרה, ואפילו היה פה דיון וויכוחים באיזה ענפי ספורט צריך ללכת, ולחשוב באיזה ענף יש יותר סיכוי להגיע למשחקים האולימפיים.

גילי לוסטיג: מר ורשביאק הזכיר את הכדורגל, שעד גיל 21 יש יותר סיכוי להגיע מכל מיני סיבות, גם בגלל שהאולימפיאדה היא לא הדבר העיקרי לכדורגל, כי יש את המונדיאל, ולכן הנבחרות מתייחסות בצורה אחרת.

גילי לוסטיג: בכדורגל הגענו פעמיים, גם ב-1968 וגם 1976, אבל דרך אסיה ודרך אוקיאניה, אבל היום הסיפור הוא הרבה יותר קשה.

גילי לוסטיג: בכלל, להשוות בין משחקי כדור לענפים אישיים זה יום ולילה.

גילי לוסטיג: בכדורעף, להגיע ל-12 הנבחרות הכי טובות בעולם, זה פשוט בלתי אפשרי.

גילי לוסטיג: רוב הקבוצות הטובות הן באירופה.

גילי לוסטיג: הענף היחיד שיש לו סיכוי זה ענף הכדורסל, שיש לו אליפות אירופה בספטמבר, בשבדיה, ושם ייקבע מי יגיע.

גילי לוסטיג: הדבר העיקרי מבחינתנו, זה שהספורטאי הוא במרכז.

גילי לוסטיג: אני חושב שזה שינוי של השנים האחרונות, והוא מאוד חשוב גם בתפיסה שלנו וגם בתפיסה של כל המערכות שמטפלות בזה.

גילי לוסטיג: כולנו עובדים, עושים ומשווקים את הספורטאים שיגיעו למימוש היכולת שלהם בזמן המתאים.

גילי לוסטיג: זה נעשה ב-3 מעגלים עיקריים.

גילי לוסטיג: המעגל הראשון, הוא המעגל הרפואי והמקצועי, שזו מעטפת מלאה, המעגל השני הוא מעגל של תמריצים ומלגות, והמעגל שדובר עליו גם לפניי, הוא המעגל שצריך לתת את הקרקע היציבה ואת השקט התעשייתי של הספורטאים בהכנה שלהם לקראת המשחקים האולימפיים.

גילי לוסטיג: יש הבדל גדול לרעה בין ההכנות שלנו לסידני להכנות שלנו לאתונה.

גילי לוסטיג: השקט הזה לא קיים כיום, יש הרבה אי יציבות במערכת, הרבה דברים השתנו, לא ברור איך עוברים הכספים ואיך הם מגיעים.

גילי לוסטיג: אני יכול להביע אי שביעות רצון מהדרך שזה נעשה היום.

גילי לוסטיג: זה היה אחד מאבני הבטון שלנו בדרך לסידני.

גילי לוסטיג: אי הוודאות זה הפשע הכי גדול בספורט.

גילי לוסטיג: לפעמים כשיודעים שאין, זה יותר טוב מאשר אולי יהיה.

גילי לוסטיג: אי אפשר לוותר על מחנה אימונים, ולהגיד שניתן אותו אחר כך, כי אין קיצורי דרך בספורט, הכל צריך להיות מתוכנן.

אילן שלגי: אם אנחנו יכולים לעזור לכם בהוצאת מכתב או בקיום פגישה, שמשווה לקראת פתיחת השנה האולימפית, מה המצב היום לעומת לפני 4 שנים ומה חסר, אני מוכן לעשות את זה.

צבי ורשביאק: נעביר לך בדף מה היה ומה יש.

גילי לוסטיג: המאמן הוא הדמות הקרובה ביותר, והמלווה הקבוע, במיוחד בענפים האישיים.

גילי לוסטיג: ביחד אתו עובד המתאם המקצועי שלנו ביחידה.

גילי לוסטיג: יחד אתם עובד הרופא האישי.

גילי לוסטיג: הרופא האישי, מבחינתנו, אפשר לקרוא לו רופא משפחה או רופא מיון, זה רופא שנמצא במכון וינגייט ובבית חולים מאיר, ואלה הרופאים שמכירים את התיקים הרפואיים והם מנתבים את הספורטאים לפי הצרכים שלהם.

גילי לוסטיג: אחד עם בעיות עור לרופא עור, אחד עם בעיות אורטופדיות, לאורטופד מומחה כזה או אחר: ברכיים, פרקים וכדומה, בנושאים האלה הולכים ממש לספציפיות כמעט מכסימלית.

גילי לוסטיג: זה הדבר שעובד הכי טוב אצלנו, והדבר היחיד שקפץ קפיצת מדרגה מההכנות שלנו לסדיני.

גילי לוסטיג: כמובן, יש את כל המערך של פיזיולוגיה, פסיכולוגיה, תזונה, פיזיותרפיה ומערך של עיסויים.

גילי לוסטיג: לא כל הספורטאים מקבלים את זה, אבל כל ה-100 זכאים לקבל את כל הדברים האלה.

צבי ורשביאק: הקטע הבריאותי עולה בשנה לוועד האולימפי, כ-1,200,000 שקל, וזה הטיפול בעיקר ל-40 ספורטאים.

צבי ורשביאק: זה יקר בצורה לא רגילה, אבל בזה לא הורדנו אלא הוספנו.

צבי ורשביאק: מסתבר שזה המפתח לעניין.

צבי ורשביאק: אם ספורטאי מגיע עם שריר מתוח לתחרות, נגמר העניין.

צבי ורשביאק: הנושא המנטלי, שגם הוא קייס, חשוב מאוד.

צבי ורשביאק: מדברים הרבה על המנטליות של הספורטאים הישראלים, ונדמה לי, שאת הקבוצה שלנו הוצאנו מהנושא של המנטליות הישראלית.

אילן שלגי: אני מניח שבין הרופאים המומחים והפסיכולוגים יש גם רופאות ופסיכולוגיות.

אילן שלגי: הכל מופיע בלשון גבר, אבל התזונאית היא בלשון נקבה – מה, אין תזונאי גבר?

אילן שלגי: צריך לנקוט בלשון אחידה.

גילי לוסטיג: אנחנו מקבלים.

גילי לוסטיג: הוועד האולימפי חתם הסכם עם שירותי בריאות כללית ועם בית החולים מאיר, ובאמת הטיפול שלנו הוא מהיום למחר, כולל ניתוחים וצילומי MRI ו-CT.

גילי לוסטיג: ההתקדמות בנושא הזה הייתה מאוד משמעותי.

גילי לוסטיג: \

גילי לוסטיג: כל ספורטאי אולימפי מה-100, הוא זה שמגדיר את כל המהלך הזה שעובר הספורטאי.

גילי לוסטיג: זה עובר כחוט השני בין המאמן, המתאם, והמעטפת המקצועית הזאת, דרך הספורטאי שבמרכז, עד להצלחה במשחקים האולימפיים ובתחרויות המטרה.

גילי לוסטיג: זה מחנות אימונים, תחרויות, מלגות.

גילי לוסטיג: אחד הדברים שעשינו אחרי סידני, זה שהעלינו - עדיין לא מספיק – סגל זהב, אלה הספורטאים שיביאו לנו את ההישגים באתונה.

גילי לוסטיג: לסגל הזה אפשר להיכנס רק דרך אליפות עולם ואליפות אירופה, לא דרך שום דבר אחר, אלה תחרויות שאנחנו רואים בהן איזושהי סימולציה לאולימפיאדה.

גילי לוסטיג: סגל הזהב הוא מאוד אקסלוסיבי, באליפות עולם זה מקומות 1-5, באליפות אירופה מקומות 1-3.

גילי לוסטיג: אין שום חריגים בנושא הזה.

גילי לוסטיג: ספורטאי מסגל הזהב מקבל 5,000 שקל לחודש נכון להיום, מיוחד 3,000 שקל, בכיר 1,500 שקל, ונוער - -

אילן שלגי: יש גם ספורטאים ערביים בסגל של ה-100?

גילי לוסטיג: בסגל של ה-100 יש, בסגל מקבלי המלגות, נכון להיום, אין.

גילי לוסטיג: היה תאופיק בסיסי מכפר יסיף, שנמצא אצלנו היום ב-100.

גילי לוסטיג: במלגות אין אצלנו לא מין, לא גזע, לא שום דבר, רק תוצאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משמח אותי לשמוע שהקריטריונים הם רק הישגים, זה מה שחשוב.

צבי ורשביאק: ברור לגמרי.

אילן שלגי: כלומר, על פי אותו עיקרון, יכול להיות שהמשלחת האולימפית תהיה רק נשים או רק גברים.

גילי לוסטיג: נכון.

אפרים זינגר: בערך 40% מסגל מקבלי המלגות הן ספורטאיות, זה אחוז גבוה מאוד.

אפרים זינגר: הן נמצאות שם לא כי הן נשים, אלא כי השיגו תוצאות.

גילי לוסטיג: יש גם לא יהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת אומרת ערבים.

גילי לוסטיג: לא, אתן דוגמה.

גילי לוסטיג: מטוסביץ' התחתן עם יהודיה, גר בארץ מספר שנים, אבל הוא נוצרי.

רענן ורשביאק: רק אם יש לו דרכון ישראלי, כי בלי זה הוא יכול להיות בנבחרת.

גילי לוסטיג: אלה לא נתונים סכמתיים.

גילי לוסטיג: למשל, בשחייה יש היום רק תחרות מטרה אחת בשנה, לכן אליפות עולם ואליפות אירופה יש יותר אפשרות.

צבי ורשביאק: את זה הספורטאים יודעים לפחות שנתיים לפני.

גילי לוסטיג: יש חוברת עם פרק של קרנות הישג, כל ענף עם הקריטריונים שלו.

גילי לוסטיג: תמריצים יש בנושא של הישגים.

גילי לוסטיג: כל הישג – רק באליפות אירופה ובאליפות מטרה - בסוף השנה חולקו 600,000 שקלים למאמנים ולספורטאים.

גילי לוסטיג: ספורטאים מקבלים מלא, מאמנים מקבלים 50%, זה בהחלט משמח שבעבור הישגים אפשר לשלם כספים.

אילן שלגי: הם צריכים לשלם על זה מס?

צבי ורשביאק: כן, גם על ה-5,000 בחודש.

צבי ורשביאק: מס – אני מבין, אבל אנחנו משלמים גם מע"מ על זה, וזו שערורייה.

אילן שלגי: אולי אפשר לתקן את זה, ואולי זה הליך קל יחסית.

אילן שלגי: אתם נותנים לספורטאי את הסכום, ועל זה הוא משלם מסים ומע"מ?

צבי ורשביאק: מע"מ אנחנו סופגים.

צבי ורשביאק: מס הכנסה וביטוח לאומי מורידים לו.

צבי ורשביאק: לנו זה עולה 11,800 שקלים, וספורטאי מקבל - - תלוי מה מצבו.

אילן שלגי: תבקש מרואה החשבון שלכם שיכתוב לי על זה מכתב קצר, שיתאר את העניין.

אילן שלגי: אנחנו ננסה לעזור.

גילי לוסטיג: גם התמריצים - הכל כתוב, כמה מקבלים בעבור מדליית זהב, כמה על כסף וכך הלאה.

גילי לוסטיג: בגדול, לכל ספורטאי נקבעים קודם כל מטרות במחזור האולימפי, כי אנחנו עובדים לפי מחזורים אולימפיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סליחה, אני מצטער שאני צריך לעזוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאוד שמחתי, זה תענוג להיכנס לדברים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי ייתן ונוכל לעשות משהו, אשמח לעמוד לרשותכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להתראות.

גילי לוסטיג: אליפות העולם שמסומנת בשקף בכחול, היא אליפות העולם החשובה, שתהיה בארצות הברית, באטלנטה.

גילי לוסטיג: לכן, כבר ב-2001 שלחנו את קלגנוב לאטלנטה, כדי שיתרגל גם למקומות שם.

גילי לוסטיג: לכל אחד נקבעת תוכנית שנתית: תחרויות בקרה, תחרויות מטרה, איזה מחנות אימונים הוא עושה, מה עושים במהלך האימונים, מתי יהיו הבדיקות הרפואיות וכדומה.

גילי לוסטיג: אחד, בנית קריטריונים לסגלים, להקים סגל עתודה רחב יותר.

גילי לוסטיג: תוכניות אישיות לכל ספורטאי – הראיתי לכם דוגמה של קלגנוב - לכל ספורטאי יש תוכנית מפורטת.

גילי לוסטיג: העדפת ענפים, אני חושב שזה מה שוועדת לוין עשתה, וזה גם העיקרון שלנו, היחידה לספורט הישגי אחראית על תחום מאוד מוגדר, והתפקיד שלנו זה לדאוג שהרבה יגיע למעט, כי רק ככה אפשר להגיע.

גילי לוסטיג: אם ניתן מעט להרבה, נשב בבינוניות מינוס.

גילי לוסטיג: את זה עושים קודם כל בוועדת ענפים.

גילי לוסטיג: ועדת לוין הייתה הגוף הראשון שהיה לו אומץ להעדיף ענפים.

גילי לוסטיג: פעם, גם ביחידה עבדו בענפים אזוטריים קטנים, שלא עושים הרבה רעש, פחות פופולריים ואפשר להשיג בהם הרבה מדליות.

גילי לוסטיג: היום, המצב של הספורט הישראלי, בהישגים של השנים האחרונות, הוא יותר יציב, עם מדליות שאנחנו כבר לוקחים באליפויות אירופה, ולא צריך להתבייש, וללכת גם בענפים המובילים בתחרויות האולימפיות, כשבמרכז הבמה באתלטיקה קל שחיה והתעמלות.

גילי לוסטיג: ענפים בעלי סיכויי הצלחה גבוהים זה ענפי הקרב, יש בהם סיכוי גבוה יותר להישגים.

גילי לוסטיג: 50% מהמתחרים בלאו הכי לא פוגשים בגלל שיטת הבתים, באליפות זה אפילו פחות.

גילי לוסטיג: זה הרבה מאוד עניין של מזל והגרלה, וגם שתי המדליות הראשונות שלנו באולימפיאדה הגיעו בג'ודו, ולא בכדי.

גילי לוסטיג: דבר אחרון, זה ענפים שמתאימים לישראל.

גילי לוסטיג: במזג האוויר שלנו, בחוף הים שלנו לכל אורך הים התיכון.

גילי לוסטיג: יש לנו את ענף השיט שמאוד מצליח אצלנו, וזאת הסיבה שהמלצנו להכניס גם כדורעף חופים.

גילי לוסטיג: אלה הענפים שמתאימים לישראל.

גילי לוסטיג: אחד מאבני הנגף שציינתי קודם, זה שלצערנו מאמן לא מוגדר כמקצוע עדיין.

גילי לוסטיג: יש לנו בהרבה מאוד מקומות בעיות, במיוחד שהכסף לא עובר דרכנו, הוא עובר ישירות, אז לפעמים גם הכספים שאנחנו מסמנים אותם לא מגיעים ליעדם, ואם הם מגיעים הם מגיעים מאוחר.

גילי לוסטיג: אני אומר את זה בהכללה.

גילי לוסטיג: יש איגודים שעובדים בצורה יוצאת מן הכלל, אבל יש מספר איגודים, אפילו אם הוא קטן, שזה קורה.

גילי לוסטיג: הבאת מומחים בינלאומיים, אנחנו תמיד משתדלים להביא הנה מומחים.

גילי לוסטיג: המתאמים שלנו מקושרים בעולם ומצליחים להביא אלינו לארץ מידי פעם מומחים ברמה גבוהה כדי שנמשיך ונלמד מהם.

גילי לוסטיג: לצערי הרב, המצב במדינה הוא כזה שאנחנו הרבה פעמים, למרות התכנונים המוקדמים מתאכזבים שהם לא מגיעים, ואנחנו יכולים גם להבין למה.

גילי לוסטיג: הנושא האור-קולי.

גילי לוסטיג: אנחנו חושבים שצריך לעשות את הפריצות.

גילי לוסטיג: מר גנאדי ידגים לכם היום קצת מהעבודה של המחשוב, בין השדה למעבדה.

גילי לוסטיג: אחד התפקידים של היחידה זה הנושא של התיעוד, הצילום והעריכה.

גילי לוסטיג: למשל, באליפות אירופה בג'ודו, עבדו עם שני מחשבים ניידים בו זמנית, גם הפסיכולוג וגם המאמן.

גילי לוסטיג: תוך כדי הקרנת הקרבות שלו, תוך כדי הרעש מסביב הם בדקו והשפיעו על המצב של הדופק ועל העוררות של הגוף.

אילן שלגי: זה כדי לנתח את זה עם הספורטאי לאחר מעשה או שיש לזה גם שימוש נוסף?

גילי לוסטיג: גם לפני וגם במהלך.

גילי לוסטיג: למשל, אריק זאבי מתחרה, הוא ניצח עכשיו קרב.

גילי לוסטיג: הולכים לוידיאו, אם זה בוידיאו קטן או במחשב נייד, מראה לו איזה קרב יש לו נגד המתחרה הבא, נגיד קובץ'.

גילי לוסטיג: לכל ג'ודאי עשינו CD מיוחד.

גילי לוסטיג: הוא רואה את קוב'ץ, רואה מה הוא עשה נגדו, מכוונים אותו לקראת הקרב הבא.

גילי לוסטיג: מעטפת מדעית רפואית אופטימלית, זה נושא נורא חשוב.

גילי לוסטיג: כמה שקפצנו קפיצת מדרגה, אם יש באיזשהו מקום עוד לקפוץ, זה בנושא הזה, במיוחד בליווי של הקבוצות בחו"ל, שאין לנו מספיק תקציבים לזה.

גילי לוסטיג: התאמת מתקני הספורט הוא נושא אקוטי.

גילי לוסטיג: גם במכון וינגייט חדר הכושר כבר ממשל לא מתאים לספורטאים, וגם המתקנים לא מתאימים.

גילי לוסטיג: מר זינגר יספר על ה"גיבושונים".

אפרים זינגר: אחד הלקחים שהפקנו מהמשחקים הקודמים היה המהות של משלחת אולימפית.

אפרים זינגר: משחק כדור זה קבוצה שחיה, נושמת, אוכלת – הכל ביחד.

אפרים זינגר: מכירים אחד את השני, מדברים את אותה שפה.

אפרים זינגר: משלחת אולימפית זה אוסף של "יתומים", שאוספים אותם, שכמעט ואין ביניהם מכנה משותף.

אפרים זינגר: לשחיינים יש את השפה שלהם לג'ודאים את השפה שלהם.

אפרים זינגר: לפעמים זה גם אמיתי שפה אחרת: קצת רוסית, קצת עברית, שפות אחרות.

אפרים זינגר: את אותה קבוצה מכניסים ל-17 יום לסיר הלחץ הגדול ביותר, עם פול גז.

אפרים זינגר: לכן, אחד הדברים שעשינו לקראת סידני זה תהליך שקראתי לו "גיבושונים", מינוח שלקוח מעולם אחר.

אפרים זינגר: לקחתי את הסגלים והכנסתי אותם לסדרת גיבושים.

אפרים זינגר: זה הוכיח את עצמו בסידני בצורה בלתי רגילה.

אפרים זינגר: מר ורשבי

אפרים זינגר: אק מזכיר את זה כל פעם בהתפעלות, כאשר ספורטאי אחד שלנו מתחרה כל הספורטאים האחרים – בלי להגיד להם מילה – הגיעו לעודד.

אפרים זינגר: בתוך הכפר האולימפי עצמו - -

אילן שלגי: ראינו את זה בשידורים מהאולימפיאדה.

צבי ורשביאק: באטלנטה, היינו צריכים להתחנן שילכו לראות את הישראלי האחר שמתחרה, כי היום אין לכם לא אימונים ואל תחרות.

צבי ורשביאק: בסידני נלחמנו הפוך: לכו לאימון, אל תלכו לתחרות.

צבי ורשביאק: תמיד כל ספורטאי היה בשלו, לא היה אכפת לו מהשני, בסידני זה היה בדיוק הפוך.

אפרים זינגר: הדברים שלא ראו, זה שבכפר האולימפי עצמו, ספורטאי ערב תחרות, איך הוא מקבל את התמיכה מהאחרים שהם לא מהענף שלו, ומה שלא פחות חשוב, ספורטאי לאחר התחרות.

אפרים זינגר: אם הוא מנצח זה סיפור אחד, אבל אם הוא אכזב זה סיפור מסוג אחר לחלוטין, וצריך כל הזמן לווסת לחצים, כי יש בו-זמנית ספורטאים שמתחרים בתחרויות אחרות.

אפרים זינגר: זה הצליח יוצא מן הכלל, ולכן הפעם התחלנו את זה הרבה יותר מוקדם.

אפרים זינגר: את ה"גיבושון" הראשון עשינו כבר בחודש פברואר השנה באילת.

אפרים זינגר: יומיים יוצאים מן הכלל.

אפרים זינגר: את המפגש השני אנחנו נקיים לקראת סוף השנה הנוכחית, 2003, והמפגש השלישי יתקיים קרוב למועד היציאה.

אפרים זינגר: באופן טבעי, מספר המשתתפים במפגשים הולך ופוחת.

אפרים זינגר: המפגש הראשון היה של כל הסגל, המפגש השני הצטמצם, במפגש השלישי יהיו רק אלה שיוצאים.

אפרים זינגר: חידוש נוסף שעשינו, שלא היה לקראת סידני, מי שזקוק לתמיכה מוראלית ופסיכולוגית אלו הם המאמנים.

אפרים זינגר: הספורטאים הם אנשים צעירים, מתאוששים מהלחץ, יש להם את דרכי הפורקן שלהם.

אפרים זינגר: המאמנים הם אנשים יותר מבוגרים, הם יודעים שכל עתידם המקצועי – גם הפרנסה – תלוי בהצלחה של הספורטאי.

אפרים זינגר: התחלנו לעשות "גיבושונים" נפרדים למאמנים.

אפרים זינגר: לפני חודש, בשדות ים, קיימנו את המפגש הראשון.

אפרים זינגר: מתוכננים עוד 6 מפגשים כאלה.

גילי לוסטיג: בנושא הפסיכולוגי והמנטלי, לתת כלים למאמנים להתמודד.

אפרים זיגמן: בסופו של דבר, אנחנו רוצים להיות במצב שזו תהיה משלחת מגובשת.

אפרים זיגמן: המשלחת הזאת, מעבר לספורט, מסמלת גם את הדגל.

אפרים זיגמן: אנחנו משקיעים המון גם בציונות.

אפרים זיגמן: על החשיבות, על מה אתם מייצגים.

אפרים זיגמן: ספורטאי, בדרך למשחקים האולימפיים עובר מסלול.

אפרים זיגמן: תחנה ראשונה: אנדרטת הי"א בתל-אביב – זו המורשת, יש מישהו ששילם גם מחירים.

אפרים זיגמן: משם עולים לכותל בירושלים, ומהכותל מגיעים לבית הנשיא לפרידה הממלכתית.

אפרים זיגמן: לקראת המסלול הזה, אנחנו מטפטפים את זה ב"גיבושונים" כל הזמן.

אפרים זיגמן: בסידני זה הוכיח את עצמו, ולקראת אתונה אנחנו עובדים על זה חזק מאוד.

גילי לוסטיג: יחד עם זה, שיתוף הפעולה המקצועי השוטף שלנו עם איגודי הספורט, שהם עובדים עם הספורטאים במשל השנה.

גילי לוסטיג: הסגלים שלנו הולכים לפי רמת האיכות שלהם, יש מעט ספורטאי סגל זהב שצריכים לקבל הרבה, יש סגל מיוחד.

גילי לוסטיג: סגל עתודה – הם לא בסגלים, אבל הם מתחילים לקבל את המעטפת.

גילי לוסטיג: בגדול, הכוונה היא שהמימון של הוועד האולימפי לסגל הזהב יהיה מלא.

גילי לוסטיג: כמובן, זה לא מלא לגמרי, כי אף פעם לא טוב לשלם את הכל, אבל בעיקרון.

גילי לוסטיג: 100% מהפעילות זה אותו שקט תעשייתי שהספורטאים האולימפיים, אלה שצריכים להביא לנו את ההישגים, יידעו שמה שתוכנן ממומש.

גילי לוסטיג: אין שום ספק, שום חשש.

גילי לוסטיג: סגל מיוחד ממומן שני שליש ושליש, סגל בכיר 50% - 50%.

גילי לוסטיג: לפני אטלנטה כל הספורטאים היו 50% - 50%, זה שינוי מבורך.

גילי לוסטיג: שינוי זה נותן לאיגודים הרבה משאבים לטפל בנוער, בתשתיות, מפני שהמעמסה הכספית העיקרית היא בתחום הזה.

גילי לוסטיג: לכן אני אוהב את השקט הזה, הוא נותן פתרון יצירתי לספורט הישראלי, כשספורטאי העתודה מקבלים רק מעטפת מקצועית, ונמצאים כבר במנגנון הבקרה שלנו.

גילי לוסטיג: נכון להיום, 65 ספורטאים מקבלים מלגות, העתודה זה נוספים אליהם – יש קצת יותר מ-100 היום.

גילי לוסטיג: 11 זה סגל הזהב, 18 סגל מיוחד, 20 בבכיר ו-16 בסגל נוער.

צבי ורשביאק: זה משתנה כל הזמן.

גילי לוסטיג: כל חודש זה משהו אחר, זה ממש עדכני.

גילי לוסטיג: השיט זוכה להרבה מאוד משאבים מקרן המלגות.

גילי לוסטיג: הם מקבלים 11% של 470 ועוד 8% של שיט מיסטרל, זה 19% מסך המלגות.

גילי לוסטיג: שחיה, גם ענף בולט בנושא הזה 18%, זה שחיה ושחיה אומנותית.

גילי לוסטיג: אלה הענפים הבולטים.

גילי לוסטיג: גם החורף נכנס, והוא הענף השלישי, זה 10%.

אילן שלגי: השחייה הצורנית היא יחסית גבוהה, זה משום שיש לנו ספורטאים ייצוגיים בתחום הזה?

גילי לוסטיג: כן, אני מאמין שבאתונה יהיה ל נו ייצוג מכובד.

גילי לוסטיג: אחד הדברים שיכולנו לראות במשחקים האולימפיים, שחלקנו קורא לזה המשחקים הביתיים, בגלל שזה ממש מעבר לפינה, זה שזה היה יכול להיות שבדרכם לאתונה יגיעו לפה נבחרות ויתאמנו ויתחרו פה, רחוק מסיר הלחץ של הכפר האולימפי, מה שאנחנו עשינו באוסטרליה.

גילי לוסטיג: לצערי הרב, עקב המצב הביטחוני והמדיני שלנו, אנחנו לא מצליחים לעשות את זה.

אורי אפק: בין אלה שמקבלים 3,000 שקלים יש חברים שייסעו לאולימפיאדה.

אורי אפק: הם אמורים בינתיים להתקיים רק מה-3,000 שקלים?

צבי ורשביאק: אין החלטה בעניין הזה, יש רק מגמות.

צבי ורשביאק: כל עוד שספורטאי לא עשה תוצאה בהתאם לקריטריונים, הוא מקבל את ה-3,000 שקלים.

צבי ורשביאק: מאוד יכול להיות שנחליט שמ-1 בינואר 2004, כל מי שנכנס לסגל האולימפי, שנסע לאולימפיאדה, יכול להיות שנעלה לו את הסכום.

צבי ורשביאק: יש רק בעיה אחת: מאיפה?

אורי אפק: הם גם עובדים?

צבי ורשביאק: מי שמתכונן לאולימפיאדה לא יכול לעבוד.

אריה רוזנצווייג: עקרונית, ספורטאי שייצג אותנו באולימפיאדה, לא הגיוני בכלל שיעבוד בשום דרך שהיא.

אריה רוזנצווייג: אין לו סיכוי אחרי זה להצליח באולימפיאדה.

אריה רוזנצווייג: שחיין, למשל, צריך לעשות שני אימונים ביום, כל אימון נמשך בערך שעתיים במים ועוד שעה בפעילות מחוץ למים.

אריה רוזנצווייג: זה סדר גודל של 5 שעות עבודה, אבל 5 שעות העבודה האלה הן כל כך אינטנסיביות – שחיין עושה בממוצע 15 ק"מ שחייה ביום – ביתר השעות הוא חייב לאכול, להתאושש, לנוח, לקבל טיפולים.

אריה רוזנצווייג: אין לו חצי שעה ללכת לעבוד או לעשות איזו פעילות שהיא.

יהודית גידלי: אז בואו נחזור לשאלה אם אפשר לחיות מ-3,000 שקל.

אריה רוזנצווייג: לא, וזה מה שמר לוסטיג אמר, שהסכום לא יכול לשקף את מה שמצפים מהספורטאי ויש לנו בעיה קשה בעניין הזה.

אריה רוזנצווייג: אם ספורטאי הוא בענף מאוד פופולארי או שהוא הצליח למצוא לעצמו יחסי ציבור מאוד טובים ומצא לעצמו ספונסרים, ומצא לעצמו מקורות מימון – אז בסדר, אבל רוב הספורטאים זה לא המצב.

אריה רוזנצווייג: עם רוב הספורטאים, כולל אלה ששואפים למדליות, יש לנו בעיה.

צבי ורשביאק: לחלק מהספורטאים אנחנו משיגים מלגות, לחלק אנחנו מקווים להשיג מלגות.

צבי ורשביאק: זה כל הסיפור, שאם היה לנו כסף היינו מגדילים את קרן המלגה, על מנת לאפשר לכל ספורטאי שנוסע לאולימפיאדה לקבל לפחות 5,000 שקלים.

צבי ורשביאק: מצד שני, ספורטאי כמו אוורבוך מקבל מאתנו 5,000 שקלים, אבל ההישגים שלו בתחרויות בינלאומיות, ופרסים כאלה ואחרים, הוא מגיע לסכום של למעלה מ-15,000 לחודש.

צבי ורשביאק: אין הרבה כאלה.

צבי ורשביאק: הכוונה היא שאנחנו בסך הכל נשיג עוד 1,000 שקלים לכל ספורטאי לשנה האולימפית, זאת אומרת מינואר 2004.

גילי לוסטיג: נציג לכם עכשיו שיתוף פעולה בין שני מתאמים, בעבודה עם גל פרידמן.

גנאדי חסקייה: שלום, יחד עם עומרית נציג לכם עבודה שעשינו יחד עם גל פרידמן.

גנאדי חסקייה: חלק מתהליך הבקרה זה מבחני כוח.

גנאדי חסקייה: במקרה זה אנחנו נציג מבחן כוח קלאסי, עבודה 40 שניות עם משקולות.

גנאדי חסקייה: אני מתאם משקולות ולכן יזמנו מבחן יחד עם מתאמת השיט.

גנאדי חסקייה: נדגים את המבחן, ונפרט מה אנחנו יכולים להשיג באמצעות ניתוח והמשך שיתוף פעולה.

עומרית ינילוב-עדן: בענף השיט, גלשני רוח זה ענף שדורש כושר גופני מאוד גבוה.

עומרית ינילוב-עדן: זה ענף שבו הכושר הגופני מתבטא בעבודת פמפום, שעל פי החוקה נכנס ב-1993.

עומרית ינילוב-עדן: זאת עבודה עם המפרש, ולכן רמת העבודה הגופנית שונה מאשר בסירות.

עומרית ינילוב-עדן: אנחנו עובדים על נושא הכושר הגופני כתמיכה לגל בים.

עומרית ינילוב-עדן: עבודה בכושר גופני בעבר נעשתה בעיקר ביבשה, שזה חדר כושר, ריצות ואופניים.

עומרית ינילוב-עדן: היום אנחנו משלבים גם ים, אנחנו עובדים בטכניקות שונות וביצירתיות רבה.

עומרית ינילוב-עדן: אנחנו נציג מבדק שגנאדי ואני עשינו, הנושא פה הוא משיכת ידיים, זו בעצם משיכת המפרש.

עומרית ינילוב-עדן: בצי של הגברים היום בעולם, לנושא הזינוק יש חשיבות בלתי רגילה.

עומרית ינילוב-עדן: המזנקים הראשונים באליפות העולם האחרונה – שזה בסביבות 100 גולשים – ה-10 הראשונים – וגל פרידמן תמיד נמצא בתוך ה-10 – הזינוק הוא בעל חשיבות אדירה.

עומרית ינילוב-עדן: השקענו הרבה מחשבה ויצירתיות איך לפמפם בזינוק בצורה כזאת שהוא יוביל את הצי.

אילן שלגי: סליחה, הגיע חה"כ ברכה.

אילן שלגי: ברוך הבא, יופי שבאת.

גנאדי חסקייה: מדובר על עבודה במשך כ-40 שניות, עם משקל מסוים.

עומרית ינילוב-עדן: זה משקל של 45 קילוגרם, וזה 50% מהמשקל המכסימלי שנמדד קודם.

עומרית ינילוב-עדן: 40 שניות זה בממוצע זמן הפימפום הראשוני שלו מהזינוק.

גנאדי חסקייה: כדי להחליט מה יהיה המשקל שנעשה אתו את המבחן, עשינו לו מבחן של כוח מרבי.

גנאדי חסקייה: לאחר שאנחנו מוצאים את המכסימום שלו, אנחנו יודעים עם איזה משקל צריך לעשות את המבחן.

גנאדי חסקייה: אנחנו צריכים את סיבולת הכוח שלו.

גנאדי חסקייה: כדי לבצע דברים כאלה אנחנו צריכים את הציוד המיוחד.

גנאדי חסקייה: אני מחזיק כרגע בידי סנסור שהוא אולטרא-סאונד עם אינפרא-אדום, את זה מלבישים על המשקולות.

גנאדי חסקייה: מהצד השני של הסנסור עומדת מזוודה מיוחדת, שיש לה 3 חלונות, כל חלון כזה מחולק לשני חלקים.

גנאדי חסקייה: החלק הכהה זה אינפרא-אדום, המזוודה שולחת אינפרא-אדום לחלק מסוים, וזה יודע לענות לאולטרא-סאונד.

גנאדי חסקייה: האולטרא-סאונד נשלח חזרה למזוודה, ל-3 המיקרופונים, ונוצר משולש.

גנאדי חסקייה: כאשר סנסור משנה מקום, הזויות של המשולש משתנות, ואנחנו יודעים למצוא – כמו שאוניות ולוויינים מוצאים – את מיקומו של הסנסור.

גנאדי חסקייה: על ידי כך, במהלך ה-40 שניות אנחנו יודעים איפה בדיוק הייתה המשקולת, ויכולים לקבל מזה מהירויות, תאוצות, כוחות.

גנאדי חסקייה: לצורך זה פיתחנו תוכנה מיוחדת שנותנת את הניתוחים.

גנאדי חסקייה: הציוד הזה היה מותאם להתאמת משקולות קלאסית, אבל במבחנים אנחנו יכולים בציוד הזה, גם במקרים של שיט.

גנאדי חסקייה: נראה לכם את המבחן עצמו בגרף שבשקף.

גנאדי חסקייה: המהירות האנכית של התנועה היא 1.66 מטר לשניה, מהירות המשקולת.

גנאדי חסקייה: אנחנו רואים איך המשקולת עולה ויורדת.

גנאדי חסקייה: ניתן לראות שב-40 שניות, המשקולת עשתה דרך של 50 מטר.

גנאדי חסקייה: לקחנו את המבחן וחילקנו ל-4 קטעים של 10 שניות: התחלה, אמצע העבודה וסיום העבודה.

גנאדי חסקייה: ב-10 השניות הראשונות, הוא עשה 13.59 מטר.

גנאדי חסקייה: ב-10 שניות האחרונות ההספק שלו היה 10.50 מטר, 3.09 מטר פחות, זה אומר שיכולת הסיבולת שלו ירדה כמעט ב-25%.

גנאדי חסקייה: את הנתונים האלה ניתן לנתח שלב שלב, כל הרמה והרמה.

גנאדי חסקייה: ניתן למדוד את גובה ההרמה, המהירות והתאוצה.

גנאדי חסקייה: מזה ניתן לחשב כוחות ועוצמה.

גנאדי חסקייה: את כל הנתונים ריכזנו בטבלה בה מופיעים המשתנים.

גנאדי חסקייה: המהירות היא חשובה מאוד, ב-10 שניות הראשונות הוא התחיל עם מהירות מרבית של 1.87 מטר, ולקראת הסוף הוא ירד ל-1.31 מטר.

גנאדי חסקייה: למעשה, רואים פרופיל כוח של גל פרידמן במבחן מסוים.

גנאדי חסקייה: כדי להגיע לניתוחים כאלה אנחנו זקוקים לציוד מיוחד.

גנאדי חסקייה: מה שחשוב בציוד הזה זה שיש נתונים מיידיים, לא צריך לחכות לתוצאות, ואז ניתן גם להגיע למסקנות.

צבי ורשביאק: מה אתם מתכננים אחרי הניתוח?

גנאדי חסקייה: לאחר מכן הגברת עומרית ינילוב-עדן עושה לו תוכנית בהתאם לנתונים.

צבי ורשביאק: יש עכשיו תוצאות טובות יותר?

גילי לוסטיג: אני רוצה להראות עוד משהו במחשב, אבל אנחנו נחזור לגל פרידמן.

גילי לוסטיג: הוא זכה בשנה שעברה באליפות העולם.

גילי לוסטיג: נתונים אובייקטיביים תמיד עוזרים לבקרה יותר טובה ויותר אמיתית.

גילי לוסטיג: זה אחד הדברים החשובים.

גילי לוסטיג: פרופ' ולדימיר איסורין הוא מתאם מקצועות המים שלנו, בבקשה.

ולדימיר איסורין: בוועדה המקצועית שלנו, של מתאמי מקצועות, יש 3 דברים חשובים.

ולדימיר איסורין: קודם כל, תכנון וניתוח של ההכנה של הספורטאים, אחר כך זה בקרה ומעקב, ובסוף פעילות תחרותית וניתוח.

ולדימיר איסורין: תכנון וניתוח של ההכנה עצמה, זה מרכיב חשוב ביותר בהכנה.

ולדימיר איסורין: כאן סוף-סוף יש לנו הצלחה כזאת, שאנחנו מקבלים תמונת מצב של כל הספורטאים.

ולדימיר איסורין: אנחנו רואים את ספורטאי צמרת ישראל והעולמית.

ולדימיר איסורין: תכנון, מספר האימונים שצריכים להיות, וכל הזמן יש לנו תמונת מצב מצטברת.

ולדימיר איסורין: בדוגמה של השחייה, יש לנו נתונים בכל ההיקפים, וגם מצב כללי שאנחנו רואים אצל האנשים.

ולדימיר איסורין: רואים בסך הכל תוכנית מול ביצוע.

ולדימיר איסורין: במצגת יש לנו נתונים מכל מיני ספורטאים תמונת מצב ותכנון לעתיד.

אילן שלגי: כשאתה מודד ביצוע מול תוכנית, זה רק כמה ק"מ השחיין עשה באימונים.

ולדימיר איסורין: כן, אבל בתוכנית המפורטת יש גם כל הפרוש.

אילן שלגי: יש לכם גם תוכנית לאיזה הישגים אתם שואפים שהשחיין יגיע?

ולדימיר איסורין: ברור.

ולדימיר איסורין: במודל יש לא רק הישגים שלו ובאיזו צורה הוא צריך לבוא למצב הזה, באילו פרמטרים.

אילן שלגי: כלומר, כמו שטייס צריך לצבור שעות טיסה, או החובל שעות ים, השחיין לצבור מרחק שחייה.

ולדימיר איסורין: בסך הכל, אנחנו צריכים לדעת ולתכנן מה בדיוק, נקודתית, צריך לעשות בכל פרק עבודה.

ולדימיר איסורין: בזכות זה, מה הוא צריך לקבל ומה הוא מקבל בסוף.

ולדימיר איסורין: היה מחנה אימונים בספרד בגובה רב, ושם בזכות הציוד החדשני, המאמן מדד שם פרמטרים שאחראים על מצב הספורטאים משני הצדדים, ובנוסף יש את דינמיקה של משקל הגוף ולפי זה אנחנו רואים איך הוא מסתדר עם התנאים.

ולדימיר איסורין: בזכות הפרמטרים האלה, מספר דקות אחרי הבדיקה כבר אפשר לדעת באיזה מצב הספורטאי נמצא, ומה צריך לעשות כדי לתקן מצב או להפך: להעמיס אותו יותר.

ולדימיר איסורין: בנוסף, נתתי גם את הדוגמה של משקל גוף, כי זה אקטואלי לרוב האנשים, כולם רוצים לרדת במשקל גוף, כאן זו דוגמה הפוכה.

ולדימיר איסורין: ירידה במשקל גוף זה בדרך כלל ירידה במסת שרירים, זה מה שאנחנו צריכים למנוע.

ולדימיר איסורין: גישה מקובלת בכל העולם, וגם אצלנו, היא מבחן מדרגות, שאנחנו מקבלים בזכותו עקומה לקטית.

ולדימיר איסורין: יש מספר שלבים בעבודה.

ולדימיר איסורין: בשלב ראשון אנחנו נותנים עמסה נמוכה, מודדים מהירות חומצת חלב, דופק, קצב.

ולדימיר איסורין: בשלב שני, עמסה גבוהה יותר ומקבלים אינדיקציה, ובסוף השלב השלישי.

ולדימיר איסורין: מקבלים עקומה, ולפי עקומה זו אנחנו יודעים בדייקנות איזו מהירות צריכה להיות אצל ספורטאי כדי לפתח יכולת בסיסית, ומה גבול העמסה המרבית, שאחרי זה כל העבודה חדה יותר, והעמסה יותר רצינית.

ולדימיר איסורין: כך אנחנו מקבלים עקומה אובייקטיבית של מצב עכשווי.

ולדימיר איסורין: אם העקומה זזה שמאלה זה סימן שהספורטאי לא משתפר אלא להפך, אם העקומה זזה לצד ימין אנחנו מקבלים אינדיקציה אובייקטיבית באיזו מהירות הוא צריך להתאמן ומה בדיוק הוא צריך לשפר.

ולדימיר איסורין: בנוסף, אנחנו יודעים איך הוא נמצא בכל תקני ההעמסה, בהשוואה עם עקומות קודמות משנה או שנתיים קודם.

ולדימיר איסורין: זה מה שמקובל בכל ענפי הסיבולת אני אחראי בעיקר על ענפי סיבולת.

ולדימיר איסורין: זה מקובל בשחייה, בשייט ובענפים אחרים.

ולדימיר איסורין: ספורטאי צריך לדעת בדייקנות את המטרה שלו, הוא צריך לדעת באיזה פרמטרים של עבודה הוא צריך להשיג.

ולדימיר איסורין: אם זה בשחייה, כמה הוא צריך להיות לפי חלוקת זמנים, לפי קצב, לפי טכניקה.

ולדימיר איסורין: יש המון עקומות.

ולדימיר איסורין: בשחייה, מה שצריך להיות זה זינוק עם עוצמה מרבית, אחר כך מעבר לקצב חסכוני יחסית, ואחר כך הפיניש צריך להיות מכסימום יישומי.

ולדימיר איסורין: לפי העקומה אנחנו יודעים איפה הוא צריך להתקדם ומה הוא צריך לעשות כדי לשפר.

ולדימיר איסורין: זה עניין של ניתוח, הבנה והסבר מקצועי, וזה מה שאנחנו עושים.

ולדימיר איסורין: תודה רבה.

אילן שלגי: תודה רבה, זה היה מרתק.

גילי לוסטיג: הבטחתי שנחזור לגל פרידמן.

גילי לוסטיג: עומרית תמשיך, כדי שתראו את המעקב היום יומי.

עומרית ינילוב-עדן: העבודה עם גל פרידמן היא יום יומית.

עומרית ינילוב-עדן: האימונים - גם אימוני יבשה וגם אימוני ים – מועברים אליי גם בצורה אובייקטיבית – בכתב – וגם בצורה סובייקטיבית שזה קשור בשעון דופק שהוא לוקח אתו לכל האימונים, גם אימוני ים וגם אימוני יבשה.

עומרית ינילוב-עדן: דופק הוא לא נתון כל כך מדויק, אבל אני יכולה לעבוד עם זה בצורה מקצועית כי אנחנו עובדים יחד 10 שנים ויש יכולת לעקוב אחריו בצורה מאוד מסודרת, כדי להשאיר אותו בכושר טוב ובמצב גופני טוב.

עומרית ינילוב-עדן: יש לי דוגמה של חלק מעונת ההכנה שלו.

עומרית ינילוב-עדן: אנחנו מנסים לעבוד על פי התוכנית שנקבעת מראש.

עומרית ינילוב-עדן: יש פה דוגמה של השוואת עומסים שעשינו בעונת ההכנה מ-2002 ל-2003.

עומרית ינילוב-עדן: בסוף שנת 2002 הוא זכה במדליית זהב באליפות העולם.

עומרית ינילוב-עדן: העיקרון בעונת ההכנה שהיא מקנה את הבסיס ויש בה הרבה אימונים מתונים, ולאו דווקא אימונים עצימים.

עומרית ינילוב-עדן: לגל פרידמן יש המון שעות ים, אבל לקחנו את שעות הים ושעות היבשה יחד.

עומרית ינילוב-עדן: מתוך הנתונים היומיומיים של הטבלאות שלו, והתמקדנו בעיקר בכמות האימונים בעומס בינוני-קל, כמות האימונים בבינוני ובבינוני-עצים.

עומרית ינילוב-עדן: עיקר המאסה, מבחינת הנפח, צריכה להיות בבינוני-קל ובבינוני.

עומרית ינילוב-עדן: יש השוואה בין 2002 ל-2003, אבל בסך הכל אנחנו מחפשים את אותה תמונה, לאור ההצלחה.

עומרית ינילוב-עדן: עד עכשיו עבודת ההכנה של גל פרידמן בתחילת העונה היא מצוינת.

עומרית ינילוב-עדן: כבר בתחרות הראשונה, באליפות אירופה, יש את התוצאה הראשונה שלו, ואנחנו כבר מחפשים בה את האפשרויות לשיפור לקראת אליפות עולם.

אילן שלגי: בתחרויות של השיט יש עניין עונתי?

אילן שלגי: זה הרי מתרחש בכל כדור הארץ, כשפה קיץ במקום אחר חורף.

עומרית ינילוב-עדן: הם ערוכים לכל, הם מתאמנים בכל מזג אוויר.

עומרית ינילוב-עדן: העונה היא פחות בעלת משמעות מאשר מזג האוויר, כלומר האם יש רוחות כאלה ואחרות, האם תנאי קור וחום - -

אילן שלגי: מה משמעות העונה, כשהתחרויות הן מסביב לעולם.

עומרית ינילוב-עדן: מה שמשנה זה התנאים.

עומרית ינילוב-עדן: מתאמנים בכל התקופות, משתדלים להתאמן באגם כמו הכינרת, למשל, שזה מים מתוקים.

עומרית ינילוב-עדן: מתאנים בכל הוריאציות האפשריות על מנת לא להיות מופתעים, ועדיין מידי פעם מופתעים.

עומרית ינילוב-עדן: היכולת המדהימה של גל פרידמן היא שהוא טוב בכל הרוחות.

עומרית ינילוב-עדן: היכולת הטקטית והיכולת הטכנית שלו טובות.

עומרית ינילוב-עדן: הכשרון והעבודה בתחום השיט היא בעלת המשמעות לגבי ההופעה שלו בתחרות עצמה.

יהודה מעיין: ההבדל בין השיט ובין המקצועות האחרים, הוא שהשיט מורכב מהרבה מאוד טכניקה.

יהודה מעיין: חשובה מאוד רמת הציוד.

יהודה מעיין: פורמולה 1 במרוצי מכוניות, זה אותה מתכונת של השיט.

יהודה מעיין: יש מספר אירועים בשנה בכל העולם, הקבוצות האלה עוברות מאירוע לאירוע, מארץ לארץ, אבל אנחנו מתרכזים בעיקר באירופה.

יהודה מעיין: אם יש אליפות עולם מחוץ לאירופה, אנחנו משתתפים בתחרויות.

יהודה מעיין: אין עניין של עונה, כל תחרות אנחנו באים על מנת לנצח.

יהודה מעיין: החלק הגופני בשיט חשוב, אבל הוא משני.

יהודה מעיין: מה שחשוב זה נושא הציוד: סירות, מפרשים, צריך לדעת איפה לקנות ומה לקנות.

יהודה מעיין: החלק הכי חשוב בשיט זה הראש, בשביל זה אני חושב שלאורך הרבה מאוד שנים יש לנו הצלחות, כי זה מתאים לאנשים חושבים, והיהודים ידועים יותר בתור חושבים מאשר בתור מרימי משקולות.

אילן שלגי: למה בשחמט אנחנו לא מצליחים?

יהודה מעיין: אולי צריך לדעת לנהל שחמט.

יהודה מעיין: צריך לדעת לנהל ספורט.

יהודה מעיין: בשיט, הנבחרת האולימפית תהיה מורכבת מכל מי שעברו את המינימום האולימפי, 6 ספורטאים שיהיו באולימפיאדה בשיט, מתוכם אנחנו הולכים על שתי מדליות.

גילי לוסטיג: הילה תתאר את מהלך הבדיקות המיוחד שעשינו השנה לג'ודו.

הילה דוידוב: יש כאן תיאור מהחזרה מאליפות אירופה בשנה שעברה עד החזרה מאליפות אירופה נוכחית – חזרנו עם זהב.

הילה דוידוב: קבענו מראש, בהתאם לתוכנית המקצועית, מתי לקחת את בדיקות הדם מספורטאים.

הילה דוידוב: בוצעו בערך 8-10 בדיקות דם לכל ספורטאי במהלך השנה.

הילה דוידוב: הבדיקות היו בדיקות דם כלליות, ונלקחו מספר פרמטרים שבחרנו, שמושפעים מרמת העומסים באימון.

הילה דוידוב: בנוסף, עשינו גם שיחות עם ספורטאים, כי מאוד חשוב לדעת מה הם חושבים, כולל מענה על שאלון הערכה עצמית.

הילה דוידוב: הרבה פעמים קרה שספורטאי חזר ב-3:00 לפנות בוקר לשדה התעופה, והרופאה עם החובש והצידנית רצו לאולם מקבלי הפנים לקחת לו דם, כדי שזה יהיה הכי מדויק שאפשר.

הילה דוידוב: יש פה דוגמה לתוכנית שנתית.

הילה דוידוב: יש שם תוכנית התחרויות שבה השתתף הספורטאי.

הילה דוידוב: השנה התחלקה ל-2 פסגות, הראשונה הייתה אליפות אירופה, והפסגה היותר חשובה השנה היא אליפות עולם ביפן, גם מבחינת הקריטריון לאולימפיאדה זו התחרות החשובה ביותר.

הילה דוידוב: מראש התייחסנו למחזור הראשון כמחזור שנלמד, כדי שנוכל ליישם את מערך העניינים מבחינת העומסים נכון יותר לקראת אליפות העולם.

הילה דוידוב: הפרמטרים שבדקנו מעבר לבדיקות הדם הכלליות, הם פרמטרים שנותנים לנו מידע לגבי מצב הגוף של הספורטאי מבחינת הרס או בניה.

הילה דוידוב: המטרה העיקרית שלנו היא להביא את הספורטאי או הספורטאית לתחרות המטרה, שהיא התחרות החשובה ביותר, במצב הפיזיולוגי, גופני, אנבולי – מבחינת הבניה – הטוב ביותר, ואז הוא יהיה מוכן מבחינה גופנית לאותה תחרות.

הילה דוידוב: דוגמאות לפרמטרים: CPK – זה אנזים שנותן לנו מדד להרס שריר.

הילה דוידוב: הוא גם מאוד רגיש לנושא של כוח מתפרץ.

הילה דוידוב: אוריאה – רגיש לסיבולת, ואפשר לדעת אם הספורטאי מיובש.

הילה דוידוב: HCT – זה יחס בין תאים אדומים לנוזל הדם, שנותן לנו גם מדד לגבי התייבשות או אנמיה.

הילה דוידוב: שלושת האחרונים הם הורמונים.

הילה דוידוב: קורטיזול - הורמון שבמצבי "סטרס" הגוף נמצא בהרס, והמטרה שלנו היא להוריד את הערכים שלו.

הילה דוידוב: טסטוסטרון – הפוך לקורטיזול, הוא הורמון אנבולי, שכשהערכים שלו מאוד נמוכים הספורטאי מתלונן על תשישות, האימון פחות טוב.

הילה דוידוב: אם אנחנו מתייחסים ליחס בין הקורטיזול לטסטוסטרון, כמובן שהשאיפה שלנו היא שהיחס יהיה נמוך, ואז זה אומר שהגוף הוא בבניה.

הילה דוידוב: IGF-1 פקטור של הורמון הגדילה, הוא עוזר בבניה של שריר של עצם, ואין עליו הרבה מידע, אבל המטרה שלנו היא להביא ספורטאי באותה תחרות מטרה – התחרות החשובה – למצב שהערכים שם הכי גבוהים, כלומר הגוף התאושש ונמצא במצב האופטימלי ביותר שלו מבחינת הבניה.

הילה דוידוב: אנחנו מעלים את כל הנתונים על גרף כדי לראות את המגמה, יש גם חשיבות גדולה ליחסי הגומלין של כל הפרמטרים.

הילה דוידוב: יחסי הגומלין של כל הפרמטרים יחד, נותנים לנו את היכולת לנתח ולהעריך בצורה נכונה בנקודת זמן נתונה את המצב הגופני של הספורטאי.

הילה דוידוב: לדוגמה, בתקופה של ינואר, הם חזרו ממחנה אימונים באוקראינה, וכל המדדים הראו על מצב לא טוב בגוף.

הילה דוידוב: הספורטאים דיווחו על עייפות גבוהה, שעות שינה רבות.

הילה דוידוב: אחת המסקנות בהמשך תהיה להקדים את מחנה האימון, כדי שהם יספיקו להתאושש.

הילה דוידוב: לעומת זאת, המחנה בפריס, ממנו חזרו ב-6 במאי, הוא מחנה שאופיין בהתאוששות מאוד גבוהה, ובאמת מבחינת הנתונים הפיזיולוגיים, כל הספורטאים היו במצב הטוב ביותר, מבחינה גופנית, לקראת אליפות אירופה.

הילה דוידוב: אני לא יכולה להגיד שבגלל המצב הגופני הטוב אריק זכה במדליית הזהב, מה שבטוח אני יכולה להגיד שבמצב גופני פחות טוב היה לו קשה יותר להביא את הזהב.

הילה דוידוב: התפקיד שלנו הוא להביא אותו למצב הגופני הטוב ביותר, כי כמובן שיש עוד פרמטרים שיכולים להשפיע על התוצאה בתחרות, כמו: יכולת טכנית, מגוון תרגילים, הגרלה, מצב מנטלי.

הילה דוידוב: מבחינת המלצות, החזרה ממחנה האימונים באוקראינה, שהיה מחנה ברמה עצימה מאוד, עד שבועיים לפני התחרות, ואנחנו כבר מיישמים את זה במחזור הבא, בסוף השבוע הבא הם יוצאים למחנה באוקראינה.

הילה דוידוב: המחנה בפולין, מתוכנן כבר עכשיו לפני אליפות עולם.

הילה דוידוב: הוא נמצא הטוב ביותר מבחינת ההתאוששות, המצב הפיזיולוגי של הספורטאים לפני תחרות מטרה.

הילה דוידוב: בעקבות המדידה שעשינו לפני התחרות, שהייתה אחרי מחנה האימונים באוקראינה, ראינו שלמרות שהמצב היה לא טוב אחרי אוקראינה, הוא עוד המשיך והתדרדר לפחות לפני התחרות.

הילה דוידוב: השאלה הייתה מה עשו באימונים בארץ, ואם חוזרים אחרי מחנה כזה עצים, יש מקום לשנות את האימונים בארץ לפני התחרות.

הילה דוידוב: יש בדיקות עם מכשיר נייד בזמן אמת, במהלך מחנה אימון.

הילה דוידוב: יש מדדים כמו CPK שיש חשיבות מאוד גדולה לתת תשובה מיידית, ואז אפשר לתכנן את האימון למחרת, איך לשנות אותו מבחינת עומסים, ולא לחכות לתשובה רק אחרי מחנה האימונים, שכבר אי אפשר לעשות הרבה.

הילה דוידוב: דבר נוסף שאנחנו ממליצים, זה שתהיה הערכה מנטלית, כי ספורטאים בג'ודו עובדים צמוד ליועץ המנטלי, ד"ר בורנשטיין, ולשלב את ההערכה שלו מול ההערכה הרפואית-פיזיולוגית שאנחנו מקבלים מהבדיקות, כולל ההערכה העצמית של השאלון עליו הספורטאים עונים, ולשלב גם את הערכת המאמן, ולראות את הקשר בין הדברים.

הילה דוידוב: מה שבעיניי הכי חשוב, זה להמשיך עם בדיקות הרוטינה באופן סכמתי, כי אם אנחנו נפסיק את זה, אז אין טעם לכל מה שעשינו.

הילה דוידוב: אני חושבת שאפשר ללמוד כבר מעכשיו למחזור הבא, ומהמחזור הבא לשנה האולימפית שהיא החשובה ביותר.

הילה דוידוב: מבחינת מגבלות, מועד התחרות ומשך הקרבות.

הילה דוידוב: במקרה של הג'ודו, ספורטאי אחד יכול לחזור אחרי תחרות עם 5 דקות, עם משך 5 דקות כל קרב, וספורטאי אחר יכול לעוף אחרי 5 שניות אחרי היפון, וכמובן שהמאמץ היה שונה, ולכן התוצאות בבדיקות יהיו שונות.

הילה דוידוב: ה-CPK מאוד רגיש למכות.

הילה דוידוב: מספיק שספורטאי קיבל באימון או בתחרות מכה, אפילו בשריר שהוא פחות דומיננטי בג'ודו, וכבר הערכים קופצים למעלה.

הילה דוידוב: מצב נפשי מאוד משפיע.

הילה דוידוב: לפני תחרות אנחנו רואים שהקורטיזול עולה.

הילה דוידוב: גם הטיסה יכולה להשפיע, אם זה ג'ט-לג, התייבשות, עייפות.

הילה דוידוב: לשעת לקיחת הדם יש משמעות גדולה.

הילה דוידוב: זה באילוץ, כי לא תמיד אפשר, תלוי מתי הוא חוזר.

הילה דוידוב: שעה מסוימת אינה ברת השוואה לשעה אחרת.

הילה דוידוב: המטרה היא לנסות לעשות את זה תמיד באותה שעה.

הילה דוידוב: מתן תשובות של הורמונים הוא אחרי 3 שבועות, ואז המסקנות וההמלצות שניתן הן רק למחזור הבא, ולא מיידי.

הילה דוידוב: עלות הבדיקות מאוד גבוהה.

הילה דוידוב: לסבר את האוזן IGF-1, בדיקה אחת, עולה 210 שקלים, ויש לנו כמה ספורטאים.

הילה דוידוב: מצב הספורטאי, מה הוא אכל, דיאטה – ספורטאים במקצועות הקרב הרבה פעמים לפני נמצאים בדיאטה כדי להוריד משקל, וזה משפיע על הערכים.

הילה דוידוב: האם הוא עשה לפני הבדיקה אימון.

הילה דוידוב: שאלוני הערכה עצמית בוצעו רטרו-אקטיבית, והם נשענים על הזיכרון של הספורטאי.

הילה דוידוב: אנחנו ממליצים לעשות את זה קרוב למועד, כדי שזה יהיה מאוד מדויק.

הילה דוידוב: חשוב לזכור שאנחנו מדינה שאין לנו הרבה ספורטאים כמו בעולם, ועל אחת כמה וכמה באותה קטגוריית משקל.

הילה דוידוב: לא תמיד יש להם יריבים פה, ואנחנו חייבים לתת להם את התוכנית המכסימלית ואישית על מנת שיביאו זהב, לא רק באליפות אירופה.

גילי לוסטיג: מבחינתנו נשאר רק שנציג את הסגל האולימפי לפי ענפים.

גילי לוסטיג: באופניים יש שני ספורטאים, הסיכויים שלהם להגיע לאתונה קלושים.

גילי לוסטיג: באגרוף, יש את תאופיק בסיסי - -

מוחמד ברכה: אני מכיר את הבחור הזה, הוא משפרעם.

מוחמד ברכה: יש לו סיכוי?

גילי לוסטיג: יש לו סיכוי, אבל סיכוי קלוש.

גילי לוסטיג: באגרוף קשה מאוד להגיע.

גילי לוסטיג: אתלטיקה קלה, אלכס אוורבוך עשה כבר את הקריטריון בשחייה שלו באליפות אירופה, במדליית הזהב.

גילי לוסטיג: ספורטאי בכיר, מצוי בכושר מצוין.

גילי לוסטיג: גם עכשיו הוא אחד מ-2, 3 הקופצים הכי טובים.

גילי לוסטיג: יש לו סיכויים מצוינים למדליה גם באתונה, אבל אני כבר מזכיר שקפיצה במוט הוא מקצוע מאוד קשה ונזיל, וקשה להבטיח את התוצאות שם.

גילי לוסטיג: אירנה לנסקי, גם היא מצויה בכושר מצוין.

אילן שלגי: איך אירנה, בהישגים שלה, לעומת שחמורוב?

גילי לוסטיג: רק בשנה האחרונה היא שברה את השיא הישראלי ב-100 משוכות, היא הגיעה ל-12.80.

גילי לוסטיג: זה רק מראה את גדולתה של אסתר שחמורוב, שהייתה ספורטאית ברמה, בלי מסלול מיוחד, בלי נעליים מיוחדות, בלי כלום - - בג'ודו, המועמד הטוב ביותר הוא אריק זאבי.

גילי לוסטיג: אנחנו מאמינים שאודי וקס ואולי גם יואל רוזבוזוב, ואולי גם נעה לאור.

גילי לוסטיג: היאבקות – ענף מוביל אצלנו.

גילי לוסטיג: באליפות אירופה האחרונה הם אכזבו אותנו, אבל הם מתאבקים ברמה גבוהה, שכל אחד מהם יכול להגיע להישגים.

גילי לוסטיג: אנחנו מקווים שיגיעו, גם נציג הבנים וגם נציגת הבנות.

גילי לוסטיג: חתירה אין לנו סיכוי, טאקוואנדו – מאוד קשה, כי הענף הזה שונה בין אליפות העולם לאליפות אירופה, ובים אליפות עולם לאולימפיאדה.

גילי לוסטיג: יש שם במקום 8 משקלים רק 4 משקלים, כך שהקריטריון הוא קשה.

גילי לוסטיג: טניס – אנה סמשנובה, נכון להיום, עושה רושם שהיא תהיה בפנים.

גילי לוסטיג: פעם חשבנו שאולי יהיה לנו גם טניסאי, עושה רושם שהסיכוי הוא קלוש.

גילי לוסטיג: טניס שולחן – סיכוי קלוש, טרמפולינה – סיכוי קלוש, טריאת

גילי לוסטיג: לון – סיכוי קלוש, כדורעף חופים – זה ענף שמתאים לישראל.

גילי לוסטיג: אתמול, פעם ראשונה בכדורעף חופים הישראלי, ניצח הזוג הזה בסס העולמי, זוג הולנדי.

גילי לוסטיג: זו פריצת דרך מבחינתנו.

גילי לוסטיג: יש 3 סייפים, אני כמעט משוכנע ש-2 יגיעו, תומר אור דורג במקום 9 ואיילת אוחיון מדורגת 17.

גילי לוסטיג: אלה דרוגים שלא היו לנו כבר הרבה שנים, ושניהם בעלי סיכויים טובים.

גילי לוסטיג: קיאקים – ענף הישגי בצורה בלתי רגילה.

גילי לוסטיג: לדאבוני, שניים נאבקים אחד עם השני – קלגנוב ורועי ילין.

גילי לוסטיג: בתחילת יולי תהיה בזגרב התחרות בין רועי ילין לקלגנוב על הזכות להשתתף באליפות עולם.

גילי לוסטיג: לצערנו, באליפות עולם, כמו באולימפיאדה, אפשר רק נציג אחד.

גילי לוסטיג: זה שונה מהשיט.

גילי לוסטיג: ליאור כרמי, זה פעם ראשונה שקיאקיסטית ישראלית עלתה לגמר באליפות עולם, זה מקצוע אולימפי.

גילי לוסטיג: קליעה – שני הספורטאים דנילוב וסטריק הם שני קלעים שעשו כבר את הקריטריונים לאולימפיאדה.

גילי לוסטיג: רכיבה על סוסים – סיכוי קלוש, שחיה – אני יכול לציין עכשיו, לפי העובדה שעשה עכשיו 2 מדליות זהב בתחרות הגראנד פרי, בצרפת, עם תוצאה טובה.

גילי לוסטיג: אני מאמין שבאליפות עולם ביולי לפחות 3, 4 שחיינים יעשו את הקריטריון, אני מאמר על ורד בורוכובסקי, מיקי חליקה, שילה איילון ויואב גת.

גילי לוסטיג: בשחייה אומנותית, אני מאמין שהצוות המוביל יצליח להגיע, לראשונה בהיסטוריה, למשחקים האולימפיים.

גילי לוסטיג: בשיט – גם כאן רק אחד יכול להגיע לתחרות.

גילי לוסטיג: כל ה-6 מקומות כבר עשו קריטריונים בינלאומיים.

גילי לוסטיג: בשיט אין לנו בעיה עם קריטריונים, זה ענף מוביל בעולם, מה שיש לנו זה רק את המאבק בין הספורטאים לבין עצם.

גילי לוסטיג: גל פרידמן ניצח כבר את הקרב, ויש עוד כמה מועמדים.

גילי לוסטיג: בבנות יש לנו רק את ורד בוסקילה וניקה קורניצקי שיהיו במשחקים האולימפיים באתונה.

גילי לוסטיג: זהו.

גילי לוסטיג: זה הסגל.

גילי לוסטיג: אם אנחנו רוצים להיות מדויקים, יש לנו 2 קלעים, קפיצה במוט, 2 צמדים 470 בנים בנות, גולש אחד וגולשת אחת – מיסטרל.

יהודה מעיין: מה היחס בין הבנים לבנות?

גילי לוסטיג: אנחנו מאמינים שזה יהיה בערך 40-60.

גילי לוסטיג: זה יופי של מאזן.

צבי ורשביאק: תודה רבה.

אילן שלגי: תודה רבה.

אילן שלגי: זה היה מאוד מעניין.

אילן שלגי: ראינו מה יש מאחורי הכותרות וההישגים, עד כמה צריך להשקיע, וזה באמת לא רק הספורטאי או הספורטאית.

אילן שלגי: אנחנו מאמינים שההשקעה שלכם תביא פרות.

אילן שלגי: אנחנו יודעים מראש שלא כולם יכולים לנצח, אנחנו סך הכל צריכים ייצוג מכובד, ואם נהיה ב-25% או 30% גמרים, זה יהיה פנטסטי.

שוקי דקל: מה שראיתם כאן זה שיא שיאים של הספורט הישראלי, אבל זה לא מאפיין את רמת התשתיות של הספורט הישראלי.

שוקי דקל: אגודות, מועדונים, המאסות הגדולות לא קיימות.

שוקי דקל: אמנם זה כבר יהיה מאוחר לאתונה, ואולי זה יהיה רלוונטי ל-2008, אבל אני חושב שוועדה צריכה גם לראות איך היא משפיעה להגדיל את מספר המשתתפים.

שוקי דקל: היום מצב האגודות גרוע מאוד, מצב המועדונים גרוע מאוד.

שוקי דקל: הייתי אומר שאתם צריכים לעצמכם כמטרה לעודד גם את הפיתוח של התשתיות, כי מה שראיתם זה חוד החנית, אבל אין לנו חנית.

גילי לוסטיג: יש לנו סדרה של וברות שאנחנו מחלקים לקראת ה"גיבושונים", כדי שהכל יהיה להם יותר מוכר וידידותי.

גילי לוסטיג: אנחנו מאמינים שהדברים הקטנים עושים את ההבדל.

גלעד ארדן: מר ורשביאק, בפגישה הקודמת שהיינו דברת על הנושא התקציבי, "תנו לי כסף אביא לכם זהב", זה היה משפט טוב של חה"כ דהאמשה.

גלעד ארדן: האם י לכם כבר משהו מרוכז בכתב שאתם יכולים להציג בפנינו מבחינת החסרים, בהשוואה לעבר או לצרכים שלכם, כדי שנוכל להתכנס סביב זה, כדי שנוכל לפנות למי שצריך ולהפעיל את הלחצים שצריך.

צבי ורשביאק: הכנו תוכנית עבודה 4 שנתית, מאולימפיאדה לאולימפיאדה.

צבי ורשביאק: לשמחתנו הרבה כולם התלהבו, עד שהגיעו לקטע איך מממנים את זה.

צבי ורשביאק: בשנים 1997 – 2000 המדינה הקצתה סכום כסף בעבור האולימפיאדה.

צבי ורשביאק: משנת 2000 ואילך ניתנו 80%, 70% ממה שצריך בצורה לא נוחה ולא מסודרת, והחמור ביותר – זה נלקח מתקציב הספורט, זה לא היה הקצבה מיוחדת.

צבי ורשביאק: תקציב הספורט היה בשנת 2000 87 מיליון שקל, שזה גם לא הרבה, והיום הוא 58 מיליון שקל.

אילן שלגי: האם הספורט נפגע בקיצוצים יותר מאשר תחומים אחרים.

צבי ורשביאק: בטוח שכן, גם באחוזים וגם עניינית.

צבי ורשביאק: למשל, במכון וינגייט, בתוך התקציב יש התחיבות שלנו למכון וינגייט, אז זה "פיקס", זה נשאר.

צבי ורשביאק: וינגייט היה 12 מיליון], וגם היום נשאר 12 מיליון, אז היתר נפגעים.

צבי ורשביאק: הסכמים עם רשויות מקומיות לגבי סל הספורט, והתוצאה היא פגיעה.

אפרים זיגמן: כמה נטו מהסכום הזה הולך לספורט?

צבי ורשביאק: אני לא יכול לפרט.

אילן שלגי: אמרת שנקבל נייר קצר שמבטא את המצוקה, בעיקר בהכנות האולימפיות, וננסה לעזור.

מוחמד ברכה: לא שאפשר להבטיח משהו.

אילן שלגי: ננסה.

אילן שלגי: בעוד חודשיים, ב-13 באוגוסט, יש פתיחת השנה האולימפית בכנסת.

צבי ורשביאק: אגיד לך במה כן אפשר לעזור, אמנם זה לא כסף.

צבי ורשביאק: אנחנו מקבלים תיקים בעניין הצחות חוק.

צבי ורשביאק: יש אחד שהיה שר, לא עשה כלום, אבל עכשיו יש לו הצעות חוק מכאן עד טורקיה.

צבי ורשביאק: במקום שנעסוק בהכנות האולימפיות בספורט, אנחנו עכשיו מתחילים לעסוק באיך לעצור את הגשם של החוקים האלה.

צבי ורשביאק: אנחנו מבקשים מכם, זה צריך להגיע לוועדות שלכם, תנו לנו לעסוק בספורט, עצרו את הדבר הזה.

צבי ורשביאק: אנחנו עסוקים כל הזמן בניירת, לכתוב מכתבים, יועצים משפטיים, וזה לא תורם כלום לספורט.

צבי ורשביאק: חוץ מנזק זה לא עושה כלום.

אילן שלגי: הצעות החוק האלה, בסופו של דבר, יגיעו לוועדה שלנו.

אילן שלגי: נשתדל לא להזיק.

גלעד ארדן: ואם נשנה בוועדה את הסעיף שהוא מציע, במקום שה-10% שהוא מוריד ילכו למועצה להסדר הימורים הספורט, זה ילך לוועד האולימפי להכנות?

צבי ורשביאק: לא, התשתיות נפגעות כל הזמן ועכשיו יפגעו בהן עוד יותר.

צבי ורשביאק: אנחנו רוצים שתהיו שותפים לכל האורך.

צבי ורשביאק: נקיים כמה מפגשים עד לאולימפיאדה, תשמעו גם לגבי 2008.

צבי ורשביאק: נשמח לשמוע הערות מכם, אנחנו רואים אתכם כחלק מסייע לוועד האולימפי בפעילות שלו לקראת המשחקים האולימפיים.

אילן שלגי: תודה רבה לכם על ההזמנה, על הפרזנטציה, על זה שהרחבתם לנו את האופקים.

אילן שלגי: הספורט מעניין כל אחד מאתנו, ברמה כזו או אחרת.

אילן שלגי: אני מסכים שהספורט צריך להיות דבר המוני, צריך להרגיל את האוכלוסייה להשתתף בספורט.

אילן שלגי: הספורט העממי צריך להתחזק הצעדות, המרוצים, הפעילות בקיץ על שפת הים, וכל פעילות גופנית, כי זה קודם כל בריאות.

אילן שלגי: אנחנו יודעים, וצריך להדגיש את זה כשמדברים על הספורט, שלספורט יש ערך מחנך, זה לא מקרה שהוא בוועדת החינוך.

אילן שלגי: הספורט מחנך אנשים לתחרות הוגנת, לכבוד הדדי, לשאיפה למצוינות.

אילן שלגי: עצם ההשתתפות היא חשובה, גם אם יודעים מראש שלא תהיה אלוף.

אילן שלגי: הביטוי “to be a sport”, באנגליה זה מקביל לג'נטלמן.

אילן שלגי: גם בזירה הבינלאומית, שיידעו שישראל קיימת ופעילה לא רק בתחומים של הצבא והביטחון, אלא גם בתחומים של הספורט והתרבות.

אילן שלגי: מה כמו האולימפיאדה הוא ההזדמנות לזה.

אילן שלגי: לכן, חשוב לנו שיהיו לכם האמצעים והכלים לעשות את עבודתכם תמיד, בכל עת, ובוודאי בהכנות לאולימפיאדה.

אילן שלגי: אנחנו לרשותכם, לסייע לכם ככל שביכולתנו.

צבי ורשביאק: תודה רבה.