ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 23, 2003-05-21 09:00

אילן שלגי: אנחנו בנושא של מעבר או אפשרות מעבר מערכת החינוך ל- 5 ימים, שהוא נושא מערכתי ומשמעותי ביותר.

אילן שלגי: כמובן שהיום לא נגיע להחלטות, אנחנו רוצים לפתוח דיון ומהלך אשר התחיל כבר לפני הרבה שנים.

אילן שלגי: אני ראיתי מסמכים על דיונים בסוף שנות ה- 80, וחוק משנת 1994 אשר איפשר את המעבר, יחד עם זאת בהחלט חשוב לקדם את הנושא אבל בקצב הראוי תוך לקיחה בחשבון של כל ההיבטים שלו.

אילן שלגי: מתוך סקר שעשה עבורנו מרכז המחקר והמידע בכנסת, מספר ימי הלימוד בשנה בישראל, הוא גבוה מאשר במדינות אחרות והוא יותר מאשר הממוצע.

אילן שלגי: ביסודיים במערכת הישראלית, מדובר על 220 יום בשנה והממוצע במדינות שנבדקו, הוא 182 יום.

אילן שלגי: בתיכוניים אצלנו זה 211 יום כאשר הממוצע העולמי הוא 200 יום.

אילן שלגי: בבתי הספר בארץ, שעברו ל- 5 ימים, המספרים דומים לממוצע העולמי פחות או יותר.

אילן שלגי: אין ספק שאם מדובר כרגע מההיבט של מספר הימים, המעבר ל- 5 לימוד בשבוע יתכן ויאפשר גם קיצור של חופשות, אולי של חופשת הקיץ הארוכה בעיקר בחטיבות העליונות וכמובן שזה יביא למעבר של כל המשק ל- 5 ימים בשבוע, מהלך שהתחיל במדינת ישראל מזמן אבל לא הושלם ואם מערכת החינוך יעבור ל- 5 ימים זה יהיה מה שיעביר את המשק ל- 5 ימים ואולי גם יקל על פתרון של בעיה שהיא ייחודית למדינת ישראל וזה נושא ה"שבת", ויש בהחלט קשר בין הסוגיות.

אילן שלגי: כאשר יהיה יום פנוי נוסף למשפחה, כמובן שתהיה לכך גם השלכה על תרבות הפנאי וגם על אופי החיים ופני החברה בכלל בישראל.

אילן שלגי: המצב החוקי מאפשר מעבר ל- 5 ימים, ואמנם יש בתי ספר במדינה שכבר עברו ל- 5 ימים, כאשר תמיד לצורך כך נחוץ כמובן אישור הרשות המקומית ומשרד החינוך התרבות והספורט.

אילן שלגי: אני מבקש מלאה רוזנברג, נציגת משרד החינוך, שתציג את עמדת ונתוני משרד החינוך, אחרי כן נשמע את נציג השלטון המקומי, את חברי הכנסת ולאחר מכן יתר המוזמנים.

לאה רוזנברג: ** האם יש לאותה רשות, בתוך התוכנית החינוכית, תוכנית טיפול לילדים יום שישי?

לאה רוזנברג: .

לאה רוזנברג: ** האם יש אפשרויות לתרבות פנאי לבני נוער ביום השישי.

לאה רוזנברג: כלומר, שלרשות המקומית יש הצעות ואפשרויות לבני נוער ליום השישי?

לאה רוזנברג: ** האם יש תכנון למערך של תוכניות תגבור לימודים ביום השישי, כדי לא להאריך עוד את יום הלימודים לתלמידים, שמתקשים בלאו הכי לשהות כל כך הרבה שעות בבית הספר, ואז אפשר לרכז את המעמד הזה ביום השישי.

לאה רוזנברג: יש עוד דוגמאות מהסוג הזה, שהן חלק מהדיון.

לאה רוזנברג: כאשר אנחנו נגיש את הנייר הראשון, שאומר אלו קריטריונים יהיו תנאי כדי שהרשות או בית הספר יפנו בבקשה לעבור ל- 5 ימי לימוד בשבוע, אנחנו נוכל להגיד שאם הם עומדים בקריטריונים האלה אפשר יהיה לאשר או לא לאשר.

לאה רוזנברג: אבל, כרגע הנייר עדיין נמצא בשלבי הכנה ואני מקווה שתוך שבועיים הוא יהיה מוכן, ואז נוכל להציג את הקריטריונים לפחות לדיון.

דוד עמר: אנחנו החלטנו אז על 5 ימים בשבוע, כאשר כמות שעות הלימוד של היום השישי מתפזרת לאורך כל השבוע ויום שישי הוא חופשי.

דוד עמר: המשמעות היא שביום השישי החופשי יבואו לבתי התרבות, או לבתי הספר ולעסוק בנושאים לפי רצון התלמיד או הורי התלמיד המעוניינים.

דוד עמר: במשך כל השנה, המתנ"ס אצלי בנשר ערך חוגי העשרה, ומתוך 2,000 התלמידים הגיעו לחוגים בין 400 ל- 450 תלמידים.

דוד עמר: באחד מימי השישי בזמן שביקרתי במקום, ראיתי את חברי הטוב יו"ר הסתדרות המורים ביחד עם אורי גרומן, כאשר הם עומדים ליד האוטובוס ומורידים בכוח את הילדים שלא יעלו.

דוד עמר: שאלתי אותו למה הוא עושה זאת, שהרי הוא רואה שהמשפחות מאושרות.

דוד עמר: הסיבה היתה בגלל איזושהי מורה שהמטפלת שלה לא מצליחה להגיע בזמן, והמורה צריכה להישאר עוד שעה, אז האם זו סיבה לפגוע כך בילדים והמשפחות?

דוד עמר: למעשה, ברוב מדינות העולם לומדים היום 5 ימים בשבוע.

דוד עמר: אני מאמין שאם ייקחו את ארבעת השעות שמלמדים בימי שישי, ויפזרו אותן במהלך ימות השבוע כתוספת של שעה ליום, אני חושב שאנחנו נועיל גם לחברה בישראל.

דוד עמר: עצם זה שהאמא יודעת שהילד שלה עדיין נמצא בתוך המערכת או במסגרת, היא תהיה פחות לחוצה.

דוד עמר: לגבי הנושא הכלכלי, הרי אין ספק שאתה חוסך יום אחד של: הסעות, אבטחה, מזכירה או שרת בשעות נוספות.

דוד עמר: ההערכה שלנו היא שמדובר פה על הקטנת ההוצאות בכל הרשויות בעלות משוערת של בין 250 ל- 300 מיליון שקל.

לשלוש אפשרויות: ** מבחינת זווית הראייה של התלמידים.

לשלוש אפשרויות: ** מבחינת זווית הראייה של המורים.

לשלוש אפשרויות: ** מבחינת זווית הראייה של המערכת כולה.

לשלוש אפשרויות: התלמידים יהיו פחות ימים במסגרת חינוכית פורמלית בבית הספר, ואם השעות תפוזרנה בין יתר ימות השבוע הלחץ יגדל.

לשלוש אפשרויות: צריך לקחת בחשבון, שלפחות בחינוך העל יסודי מדובר בתלמידים שגם לומדים לבגרות גם הולכים לתנועות נוער ולאגודות ספורט, וגם רוצים להיות עם חבר או חברה.

לשלוש אפשרויות: כל הדברים האלה נלקחים מהם, או שמקשים עליהם לבצע ברגע שיום הלימודים, שגם ככה הוא ארוך בחינוך העל יסודי ונגמר בשעה 16:00 ולא 12:00, הדבר הזה יפעיל לחץ גדול יותר.

לשלוש אפשרויות: למען האמת אני לא חושש מזה, כי הנושא של מעבר לשבוע עבודה של 5 ימים זאת דרך אלגנטית להסוות קיצוץ בשעות לימוד.

לשלוש אפשרויות: הרי רוצים לקצץ שעות לימוד, ולמען הורי אותם תלמידים שדואגים שהילדים חוזרים מוקדם יותר הביתה, מסווים את זה ואומרים להם: הילדים לומדים במשך חמישה ימים, אבל אנחנו נותנים לכם סוף שבוע ארוך כדי שכל המשפחה תוכל לבלות ביחד.

לשלוש אפשרויות: אני לא יודע איך הדבר הזה עובד בתקופה של מיתון, כשלאנשים אין מספיק כסף לבזבז בקניונים וכד'.

רן ארז: סכנה של סוף שבוע – כולנו שומעים על נוער שלצערנו הרב נהרג בערבי שבת, כי לוקחים את הרכב של ההורים ויוצאים לפאבים, עכשיו יהיו להם שני ערבים פנויים ואני לא רוצה להוסיף פה, כי כל אחד ואחד יכול לעשות את החשבון.

רן ארז: אני כמובן מדבר עדיין על חינוך על יסודי.

רן ארז: התלמידים יהיו חשופים יותר לסמים ולאלימות.

רן ארז: הלחץ שיש בבית הספר יגבר וזה דבר שיוצר תסכולים אשר הופכים לאלימות, ניכור ונשירה כי לא כל אחד יכול לעמוד בזה.

רן ארז: לגבי המורים.

רן ארז: לא מעט מורים שמשתכרים מעט, צריכים להשלים הכנסה במקומות עבודה נוספים.

רן ארז: היום יש לו יום פנוי באמצע השבוע שהוא יכול לבחור, ויכול להשלים עבודה במקום אחר.

רן ארז: אנשים משלימים משרות במקומות אחרים, וברגע שקובעים שבימי שישי לא עובדים בשום מקום, אין להם מתי ואיפה להשלים.

רן ארז: יתרה מזאת, רוב המורים משתלמים בלימודים, אם זה לצורך הרחבת השכלה או לצורך צבירת גמולי השתלמות.

רן ארז: אבל אם בימי שישי לא יפעל שום מוסד והכל סגור, הם לא יוכלו ללכת ללמוד בימי שישי, וגם בחמשת הימים האחרים הם לא יוכלו ללמוד כי הם עובדים.

רן ארז: יש פה פגיעה בזכות הבחירה שלו.

רן ארז: היום, כאשר המערכת עובדת 6 ימים בשבוע, הוא רשאי לבחור לעצמו את היום הפנוי שהוא רוצה לפי צרכיו.

רן ארז: אם הממשלה קובעת שהיום הפנוי הוא יום שישי, הוא מאבד את זכות הבחירה.

רן ארז: אני רוצה להזכיר דבר נוסף.

רן ארז: בסוף שנות ה- 80, כאשר המערכת העסקית והציבורית עברה ל- 5 ימי עבודה בשבוע, שבוע עבודה בכל הסקטור הציבורי היה אז 44 שעות.

רן ארז: כדי לעודד את העובדים לעבור ל- 5 ימים בשבוע, הורידו את שבוע העבודה ל- 41.5 שעות.

רן ארז: אף אחד לא מתכוון היום, כפי שאני שומע מהצעתו של דוד עמר, ללכת באותה דרך כפי שהלכו כולם ולהפחית גם מהיקף עבודתו של המורה, באותה פרופורציה, כי המורה לא עובד רק 24 שעות אלא הוא עובד עוד כ- 20 שעות בבית אם זה בישיבות, בהשתלמויות, בדיקת מחברות והכנת עבודות ועוד כהנה.

רן ארז: אנשים לא רואים את זה ולכן לא מתייחסים לכך.

רן ארז: זאת שאלה שצריך להתייחס, מכיוון שכאשר השירות הציבורי כולל העיריות עברו ל- 5 ימי עבודה בשבוע, הם לקחו זאת בחשבון.

רן ארז: כפי שאמרתי, הסיבה האמיתית למעבר ל- 5 ימי לימודים בשבוע היא לא חסכון, אלא הסוואה של קיצוץ, כי החסכון היום הוא אולי רק בהסעות.

רן ארז: פקידה / מזכירה שעובדת 5 ימים בשבוע, אם היא עובדת היום בבית הספר בימי שישי, היא לא עובדת בימי רביעי.

רן ארז: לבורנטית שבאה בימי שישי, לוקחת לעצמה יום חופשי אחר, ניקיון במקום שיהיה בבתי הספר, הוא יהיה במתנ"סים.

רן ארז: כך שלמעשה, אם יהיה חסכון כל שהוא, זה חסכון של יום בשבוע הסעות לבית הספר.

רן ארז: לא לקחנו בחשבון את בתי הספר הפנימייתיים, אשר מחזיקים את התלמידים שם במשך 24 שעות ביממה.

רן ארז: מה יעשו איתם במשך יומיים בשבוע כאשר אין מורים ואין בית ספר?

רן ארז: קיימים זרמים במערכת החינוך שימשיכו לעבוד במשך 6 ימים בשבוע, כמו הזרם העצמאי של ש"ס.

רן ארז: הורים שירצו שילדיהם יהיו במסגרת במשך 6 ימים בשבוע, יעברו מהחינוך הממלכתי לחינוך העצמאי.

רן ארז: בל נשכח שאנחנו נמצאים במדינת ישראל שהיא מדינה של עלייה והגירה, עם אוכלוסיות מאוד הטרוגניות, ודווקא קיבוץ הגלויות או הבאת האזרחים במדינה למצב של מכנה משותף, לעניות דעתי דורש ומחייב אותנו להשקיע עד כמה שיותר בכך שהילדים יהיו במסגרות מסודרות.

עפרה דונסקי: קודם כל, כאשר דוד עמר דיבר על הדברים הוא דיבר מהבחינה הרעיונית הערכית של יום השישי כיום פנוי, "שישי חופשי".

עפרה דונסקי: הרעיון לקבל את ההחלטה לא בא מרווחה, היא לא באה מרעיון אידיאולוגי ולא באה מזה שמדינת ישראל נמצאת היום בשפע כלכלי ויכולה להציע פתרונות של שעות הפנאי.

עפרה דונסקי: אנחנו יודעים בדיוק באיזה מצב היא ומה הם המניעים שהביאו את הרשויות המקומיות להגות את הרעיון הזה.

עפרה דונסקי: יש לנו כל מיני רשויות, ולא כולן כמו נשר וכמו אריאל, יש לנו רשויות מקומיות שלא משלמות כלל משכורות, לא לעובדים ולא למורים שלהן, אז בודאי שיהיה להן קשה לקחת על עצמן את יום השישי.

עפרה דונסקי: כך שעל רעיון שבא ממצוקה מנסים להלביש אידיאולוגיות של תרבות שעות הפנאי.

עפרה דונסקי: אני חושבת שאנחנו נמצאים היום גם במצב כלכלי קשה, גם במצב בטחוני קשה, גם במצב בטיחותי קשה, ואנחנו מוסיפים עוד יום לילדים כדי להסתובב ברחובות ואת זה, אני מתארת לעצמי שיגידו גם ההורים.

עפרה דונסקי: אנחנו נאבקים באלימות, בסמים, בנשירה, בפערים.

עפרה דונסקי: ניקח בחשבון שברגע שיום שישי יהיה פנוי, יהיו כאלה שימצאו מסגרות, וגם אם זה יעלה להם כסף האמא תמשיך לשתות את הקפה בבית קפה, והילדים האחרים יסתובבו ברחובות ואנחנו יודעים את זה.

עפרה דונסקי: אם היינו במצב של רווחה, היה הרבה כסף במדינה והנימוק לא היה כלכלי אלא היה נימוק ערכי, היינו אומרים "בואו ונחפש פתרונות".

עפרה דונסקי: נאמר כאן שהדבר יחסוך בבתי הספר, בישוב שיש בו 25 בתי ספר יש 2 – 3 מתנ"סים וגם הם "בקושי חיים", אז האם מן הראוי "להפיל" עליהם את כל ילדי העיר?

עפרה דונסקי: הרי המתנ"סים עצמם לא יוכלו להכיל את כל הילדים שיבואו לשם ומה שיקרה זה שהרשויות יפתחו את בתי הספר, ואם הם ייפתחו אז לפחות שיהיו פתוחים בצורה מסודרת.

עפרה דונסקי: אם זה כך, מה כבר חסכנו מכל הנושא?

עפרה דונסקי: יצטרכו להסיע את הילדים מהשכונות לבתי הספר, ואני כמורה מודיעה לכם שכאשר אני לא נמצאת בכתה שלי ונמצא שם מישהו אחר, אני באה למחרת ואני צריכה לתקן את כל מרכזי הלמידה וכל הספריות שאף אחד לא אחראי עליהן, את המחשבים וכו', כל זה יעלה לכם גם בתיקונים ולא תחסכו שום דבר.

עפרה דונסקי: אז אם הרעיון הוא לחסוך, תורידו אותו מהפרק מכיוון שהנזק יהיה גדול יותר מהרווח.

עפרה דונסקי: מסגרות פרטיות תגדלנה, אנשים ישלמו ואז הפערים יגדלו יותר.

עפרה דונסקי: רן ארז דיבר על נושא השתלמויות מורים.

עפרה דונסקי: מכל סיבה שהיא, אני לא רוצה לדבר על הגמולים שרן דיבר, אני מדברת לטובת המערכת.

עפרה דונסקי: מורה שלא הולך קדימה, הולך אחורה.

עפרה דונסקי: ואם הוא לא הולך קדימה, זה בגלל שבימי שישי האוניברסיטאות לא יתנו את המענה לעניין, המכללות לא יתנו את המענה ואם כך, האם כל ה- 80 או 100 אלף ירוצו בימי שישי ללמוד?

עפרה דונסקי: הם לא ילכו ללמוד ואז אנחנו מורידים את הרמה והעדכון של המורים, בקטע הזה שהיום כל אחד מהמורים בוחר את היום הפנוי שלו ורוב המורים הולכים ביום הזה ללמוד.

עפרה דונסקי: את זה אנחנו גוזלים מהמורים וגוזלים מהמערכת.

עפרה דונסקי: אני רוצה לדבר על הארכת יום הלימודים, ואני מדברת ברמה של המערכת כולה, יש לנו ניסיון בבתי ספר בישובים, אשר עברו לשבוע לימודים של 5 ימים, ואנחנו יודעים שאין להם תנאים פיזיים כגון: מיזוג אויר, שירותים נקיים, אבטחה, הסעדה וגם לא את כל הדברים האלה של ה- 5 ימים.

עפרה דונסקי: אני שוב אומרת שהרווח ייצא בהפסד, קבלת ההחלטה שזהו רעיון נפלא של תרבות שעות הפנאי, לא עכשיו הזמן או המקום או הכסף לעניין הזה.

עפרה דונסקי: ואני לא יודעת למה הרשויות המקומיות לוקחות, כי לפי דעתי לא רק שלא תחסכו שום דבר אלא להפך תצטרכו להשקיע בתיקונים.

עפרה דונסקי: ובנוסף, העבודה של המורים תיהרס בכך שיום אחד בשבוע יהיה שם מישהו אחר שאינו אחראי לגבי היום שלמחרת.

יצחק קדמן: לכן, אני חושב שכל מי שתומך במעבר לשבוע לימודים של 5 ימים, צריך להבטיח שקודם יתמלאו התנאים.

יצחק קדמן: אני גם שמח ששרת החינוך השיבה על מכתב שלי בעניין הזה ואמרה שהמשרד שלה יגבש קריטריונים, שרק אם יובטח שהקריטריונים האלה יתקיימו, אפשר יהיה לעבור.

יצחק קדמן: אני אומר שוב, חשוב מאוד כאן הסדר.

יצחק קדמן: רק השבוע התפרסמו נתונים על עלייה קשה מאוד בשעורי עבריינות הנוער בקרב ילדים, גם ילדים מאוד צעירים בישראל.

יצחק קדמן: אלה נתונים בדוקים של משטרת ישראל, ולדעתי הנתונים האלה עוד ילכו ויגדלו.

יצחק קדמן: אני מציע שבכל דיון בנושא הזה, תשותף גם המשטרה ומדור הנוער במשטרה.

יצחק קדמן: אחד החששות הגדולים שלי הוא שחלק ניכר מהילדים שביום הזה שהוא חופשי ממסגרת, גם אם הוא רק 4 שעות, יש משמעות למסגרת וילד שנמצא במסגרת זה אומר משהו.

יצחק קדמן: יש מספר רב של ילדים שההורים שלהם לא יכולים או לא רוצים או שהם בעצמם עובדים, כי גם בשבוע העבודה הזה של 5 ימים במשק עדיין יש הרבה מאוד אנשים שעובדים במיוחד אלה מהשכבות החלשות.

מישהו ויגיד: הוזכר פה ואני אזכיר שוב, שלהארכת יום הלימודים יש גם מחיר מבחינת הילדים.

מישהו ויגיד: דוד עמר אמר פה, אני לא נבהל מזה שילד יהיה יותר שעות בבית הספר, אבל צריך לתת לו תנאים כדי להיות בבית הספר.

מישהו ויגיד: ברבים מבתי הספר, לא בכולם, אין את התנאים ואני מדבר על הסעדה, או אפילו תנאים אלמנטריים כמו לוקרים שאפשר להשאיר שם את דברי התלמיד, תנאי חימום בחורף ומיזוג בקיץ אשר יאפשרו לילד להיות שעות יותר ארוכות בבית הספר.

מישהו ויגיד: על כל זה יש הסכמה לגבי העניין, הדבר שאני חושש הוא שיגידו "בואו נעבור" ואחרי שנעבור יגידו "נכון, אנחנו נשתדל לדאוג שיהיה א ב ג ד".

מישהו ויגיד: כל היושבים פה יודעים שבמציאות הישראלית כאשר זה הסדר, לעבור יעברו והתנאים אחר כך לא ימומשו, חלק גדול מהילדים כן יהיו ברחובות, וחלק מהילדים שיהיו ברחוב זה יהיה מקדם של נשירה ומקדם של עבריינות.

מישהו ויגיד: אני חושב שאם עושים דבר כזה בחיפזון וללא התניה מאוד קשוחה, שקודם מלוי התנאים ואחר כך המעבר, אנחנו נשלם על העניין הזה מחיר יקר.

שראיתי בארה"ב: “If you think education is expensive, try ignorance”.

גילה פינקלשטיין: מה אם המורים?

גילה פינקלשטיין: הרי זו הרעה בתנאי המורים.

גילה פינקלשטיין: מורה עובד 5 ימים בשבוע, וביום החופשי היחיד שיש לו הוא משתלם.

גילה פינקלשטיין: אז אם היום החופשי יהיה רק יום שישי, ומה עוד שהמורים לא רוצים את יום שישי כי זה יום קצר, אז זו פגיעה במערכת.

גילה פינקלשטיין: המורים הרי צריכים להשתלם, והם מקדישים את היום החופשי שלהם ללימודים.

גילה פינקלשטיין: כמו כן, זו פגיעה בבתי הספר הממלכתיים דתיים, זהו ביטול תורה.

גילה פינקלשטיין: בימי שישי אנחנו מכניסים אותם לאווירת השבת כמו "הכנה לשבת" ו-"קבלת שבת".

גילה פינקלשטיין: אז למה שיפסידו את היום הקצר הזה, שזה גם מעט שעות לימוד בבוקר, ושיעבירו את השעות האלה לשעות יותר מאוחרות באמצע השבוע שהן מבוזבזות ואי אפשר להתרכז בהן.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת שזו הצעה מאוד גרועה ואני מקווה שהיא לא תתקבל.

יוסי שריד: נשר ואריאל, עם כל הכבוד, הן לא דוגמאות וזאת מסיבות טובות ולא רעות.

יוסי שריד: א – מדובר במקומות קטנים, וממקומות קטנים אנחנו לא יכולים ללמוד דבר על מקומות גדולים.

יוסי שריד: ב – הרשויות במצב יותר טוב מכפי שאנחנו מכירים הרבה מקומות אחרים.

יוסי שריד: הרי אריאל היא עיר עשירה מאוד במשאבים.

יוסי שריד: מה שנכון לגבי נשר ואריאל, זה לא בהכרח נכון לגבי מקומות אחרים.

יוסי שריד: אנחנו יודעים מה מצבם של מקומות כמו: שדרות, נתיבות, קריית מלאכי, קריית גת, ירוחם, דימונה, קריית שמונה וכו'.

יוסי שריד: לפי התיאור שדוד עמר תיאר את יום שישי מהבחינה הזאת, זה ממש יום אידיאלי ויום חלום.

יוסי שריד: אנחנו מכירים את הארץ ומכירים את הרשויות המקומיות, ואנחנו מכירים את מצב החינוך שלנו ואת כל האילוצים והקשיים שהם איומים ונוראים בעיקר עכשיו והם הולכים להיות איומים ונוראים יותר בשנה הבאה.

יוסי שריד: ואם כל העניין הוא עניין שתלוי ברשות המקומית, כי אין פה מסגרת מחייבת כי ביטלנו את יום שישי, אז איפה הכי קל לחסוך?

יוסי שריד: שהרי יצטרכו לחסוך כי הם במצוקה נוראה ובשנה הבאה לא תהיה התרחבות של שום דבר אלא הכל יהיה בצמצום.

יוסי שריד: אז לפי שורת ההיגיון, מה יצמצמו בראש ובראשונה?

יוסי שריד: את מה שלא חייבים.

יוסי שריד: אז בימי שישי הוא לא חייב שום דבר ואין לא שום התחייבויות, אז קודם כל יקצצו את יום שישי.

יוסי שריד: אני רוצה להזכיר שיש עכשיו בארץ 300,000 משפחות של מובטלים, והאמת היא שאני בכלל לא יודע אם הם רוצים את הילדים בבית בימי שישי, הם לא צריכים שהילד ישב בבית כל היום ויסתכל לאבא המובטל בעיניים.

יוסי שריד: זה כבר מעבר לנימוקי הברזיות.

יוסי שריד: זהו פרוטוטיפ אידיאלי, של משפחה שאני לא יודע אם היא קיימת במצב המצוקה הנוכחי.

יוסי שריד: צריך אגב לשאול, לא רק משטרה אלא גם אנשים שמתמצאים בענייני המשפחה, ואולי גם צריך לעשות איזה שהוא סקר.

יוסי שריד: דרך אגב, לעניין הסקר.

יוסי שריד: קודם כל אני שמח, כי הטענה תמיד אומרת שעובדים פה פחות ימים.

יוסי שריד: אבל הסקר הזה הוא לא רלבנטי באופן מוחלט, כי מה שצריך לבדוק זה לא את הימים אלא את השעות.

יוסי שריד: אפשר ללמוד 8 ימים בשבוע, אבל מספר השעות הוא נמוך.

יוסי שריד: לכן, מה שצריך לבדוק זה את מספר השעות ולא הימים.

יוסי שריד: אם המצוקה היא גדולה בהרבה מאוד מקומות בארץ, וזה יהיה החסכון הראשון, אני רוצה לספר לדוד עמר שיש הרבה מקומות בארץ שאין להם אפילו מתנ"ס.

יוסי שריד: למשל, אני מכיר כמה ישובים ערביים שאין מתנ"ס, מה הם יעשו?

יוסי שריד: נכון שהם לא ממש אזרחים במדינה, אבל בכל זאת מדובר במיליון אנשים, אז לאן הם ישלחו את הילדים שלהם?

יוסי שריד: לגבי הפרוטוטיפ של המשפחה והדימוי של מדינה שכבר עברה ל- 5 ימי עבודה בשבוע.

יוסי שריד: היו"ר אילן שלגי אמר משהו בעניין הזה, ואני חושב שהוא צודק.

יוסי שריד: מישהו יודע כמה אנשים כן עובדים בימי שישי?

יוסי שריד: ברור לגמרי שמדובר, למצער, בעשרות אלפים וקרוב לודאי במאות אלפים של אנשים שכן עובדים ביום שישי.

יוסי שריד: על פי ההיגיון, לאותם מאות אלפי אנשים יש גם מאות אלפי ילדים, ואם הם עובדים אז עכשיו הם צריכים לחפש סידורים לילדים.

יוסי שריד: אגב, גם כאשר באופן פורמלי הם לא עובדים 6 ימים בשבוע, הם כן עובדים 6 ימים.

יוסי שריד: במצב הנוכחי במשק, כאשר כל חברה צריכה לעשות מאמץ מיוחד כדי לא לפשוט רגל ולהשאיר את הראש מעל המים, אז העובדים גם אם לכאורה הם עובדים 5 ימים בשבוע, הם בעצם עובדים 6 ימים.

יוסי שריד: עכשיו, אתה שולח נגיד את הבת שלי ואת הבן שלי כדי למצוא סידור לילדים שלהם בימי שישי.

יוסי שריד: אני לא יודע אם אפילו עיריית תל-אביב, שגם היא בלחץ בגלל ההיקף, תוכל עכשיו לדאוג לכל ילדי תל-אביב.

יוסי שריד: מר דוד עמר, איך זה יכול להיות שיום נוסף, שהוא "אקסקוריקולרי" הוא יום יותר זול?

יוסי שריד: זה לא מתקבל על הדעת וזה דבר שסותר כל מידה של היגיון.

יוסי שריד: ככה אתה במסגרת הכללית, שבלאו הכי היא כבר מתוקצבת ובלאו הכי היא פועלת, אז היום השישי זה היום הנוסף.

יוסי שריד: עכשיו, אתה כאילו בונה פה מערכת חדשה שהיא מחוץ לבית הספר.

יוסי שריד: אז אחת מן השתיים: או שהיא לא מספקת את הצרכים שהיא צריכה למלא, ואם היא כן תצליח למלא את כל הצרכים, גם תיאטרון גם באלט גם תזמורת וגם מחשבים, זה יעלה יותר כי זו הרי מערכת שנמצאת מחוץ למערכת, ואגב בערים מסויימות יצטרכו הסעות.

יוסי שריד: לכן מה שבהכרח יתפתח מ- 5 ימי לימוד בשבוע, זה החינוך האפור ולא יכולה להיות תוצאה אחרת, ואנחנו לא מעוניינים בהרחבת היקפו של החינוך האפור.

יוסי שריד: נכון שיש גורמים כאן בבית, שכל הנימוקים שהבאתי לא מעניינים אותם.

יוסי שריד: יש השיקול הכלכלי, יש שרואים לנגד העיניים משפחות שנוסעות "חבוקות" לחרמון.

יוסי שריד: זה הפרוטוטיפ ועל פי זה גוזרים מדיניות, אבל צריך לראות גם את המשפחות האחרות.

מרינה סולודקין: מה ששמענו כאן, זה חוסר רצון מצד ארגוני מורים לשנות משהו במערכת החינוך.

מרינה סולודקין: הדבר שאני חושבת שהוא נכון, ואמרו זאת דוד עמר ויצחק קדמן וגם נציגי המורים, שלא עושים את הכל בבת אחת.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לחשוב מי מוכן לשבוע של 5 ימי לימוד, ואני חושבת שכל דבר וכל רפורמה עושים בשלבים.

מרינה סולודקין: אולי אפשר להתחיל מבתי ספר תיכוניים, ולחשוב שזה יהיה דבר נכון לעשות.

מרינה סולודקין: דבר נוסף שאני לא אוהבת כאן, ואתה כיו"ר הועדה לא אסרת זאת, שנאמרו כאן מפי ח"כ יוסי שריד דברים של זלזול כלפי כולם.

מרינה סולודקין: החברה שלנו במבוי סתום ויש הרבה רעיונות שאולי כדאי לכולם לעבור ל- 5 ימי עבודה בשבוע, אם זה בגלל השבת או בגלל הרבה דברים אחרים.

מרינה סולודקין: בית הספר הוא דבר מאוד חשוב ואם אנחנו מתחילים ברפורמות, צריך לחשוב איך לעשות זאת בחכמה ובתבונה.

מוחמד ברכה: לגופו של עניין, עקרונית אני לא מתנגד לשבוע לימודים של 5 ימים.

מוחמד ברכה: אבל אי אפשר לבוא ולקבוע את הכותרת של "5 ימים בגלל ענייני חיסכון או קיצוץ".

מוחמד ברכה: כי מה שאנחנו מקצצים במערכת החינוך, יכול לעלות למדינה בסופו של דבר בדברים אחרים.

מוחמד ברכה: אם באמת רוצים למלא בתוכן את השעות או ימי השישי שיתפנו, זה לא כרוך בחיסכון.

מוחמד ברכה: אם לא רוצים למלא, אנחנו ממלאים את המדינה בעבריינות ושוטטות ותופעות שונות שגם יעלו למדינה כסף.

מוחמד ברכה: לכן, אני לא תופס את השינוי המבני המרחיק לכת הזה במושגים של חיסכון ומושגים של קיצוץ.

מוחמד ברכה: אני כמובן יכול לאמץ את כל מה שנאמר, כהתנגדות להצעה הזו היום.

מוחמד ברכה: כי אם רוצים להביא הצעה, לא מתחילים עם ה- 5 ימים ואח"כ מנחשים איך צריך לנקוט, אלא צריך להביא תוכנית שלמה, מה עושים בימי שישי ואיך יוצרים מערכת חינוך ליום חינוך ארוך.

מוחמד ברכה: דוגמא לכך היא בתי הספר הערביים בישראל, שלומדים חמישה ימים בשבוע.

מוחמד ברכה: לא בגלל החלטה גזעית או החלטה פדגוגית, אלא בגלל שיש נוצרים ויש מוסלמים והיה צריך לתת את יום השישי למוסלמים ויום ראשון לנוצרים, ואז נוצר מצב שבמקומות שיש בהם רק מוסלמים הם לא למדו בשישי ושבת, ובמקומות שיש בהם רק נוצרים הם לא למדו בשבת וראשון, ובמקומות שיש גם מוסלמים וגם נוצרים הם לא למדו בימי שישי וראשון ולמדו בשבת.

מוחמד ברכה: יש ניסיון כזה והוא לא הוכח כניסיון "מי יודע מה", לא רק בגלל מדיניות ההפליה שהיא מבנית בכל מה שקשור לחינוך הערבי, אלא גם בגלל שתרבות הפנאי הזאת לא פותחה שם וזה משהו מופרח לחלוטין לדבר ברחוב הערבי על תרבות הפנאי.

מוחמד ברכה: כאשר ח"כ יוסי שריד היה שר החינוך, היה ניסיון להחיל יום חינוך ארוך ומשרד החינוך תיקצב תוספת שעות כדי לקיים יום חינוך ארוך.

מוחמד ברכה: אבל הדבר הזה נכשל לחלוטין, כי מעבר לתקצוב שעות המורים לא היה שום דבר נוסף אם זה תוכניות או הסעדה וכו', ולכן זה נכשל והתפרק מאליו.

מוחמד ברכה: אז אם רוצים להגיד עכשיו שילמדו 5 ימים בשבוע עד שעה 12:00 – 13:00, זה לדעתי "גול עצמי" כלפי כל התפיסה של מערכת החינוך בישראל.

מוחמד ברכה: אם רוצים לפצות את התלמידים בשעות צריך היערכות, אם רוצים למלא את יום השישי בתכנים מסויימים לזה צריך תקציב.

מוחמד ברכה: לכן, אני חושב שיש משהו חובבני וחסר אחריות בעצם העלאת ההצעה הזו בצורה הזאת.

מוחמד ברכה: אני רוצה לומר לראשי הרשויות המקומיות, שאני מודע למצוקה שבה הם חיים וכנראה שהמצוקה בשנה הקרובה תהיה אפילו הרבה יותר עמוקה.

מוחמד ברכה: אל תחפשו מפלט במערכת החינוך כדי לחסוך, כי בסופו של דבר מה שאמר ח"כ יוסי שריד הוא נכון, גם אם יציעו לכם פיצוי כזה או אחר כדי למלא שעות ופעילויות של מתנ"סים וחוגים וכו', בסופו של דבר זה יהיה הדבר שהכי קל לקצץ בו, ואתם תצאו קרחים מכאן ומכאן.

מוחמד ברכה: חבל שדווקא אתם תובילו את המערכה הזאת ואת ההצעה הזאת.

מוחמד ברכה: פנו בבקשה למשרד החינוך שיביא הצעה שלמה שבנויה היטב, אם לא לומדים בימי שישי מה עושים באותם ימים, אם לומדים עד 13:00, מה עושים עד 16:00, מהי מערכת התקצוב ומהי מערכת התכנים, וכן הלאה.

אברהם פורז: אני גם הייתי שמח שבכל תחום שניגע בו, נגיד "בזה לא לנגוע".

אברהם פורז: האם אפשר שלא לפנות אשפה ולהשקיע בחינוך, האם לא להתקין קווי ביוב ולהשקיע בחינוך?

אברהם פורז: לכן, אני חושב שחשיבה רצינית אומרת "בואו נחסוך איפה שניתן לחסוך בלי לעשות נזקים מיותרים".

אברהם פורז: העניין של 5 ימי עבודה ו- 5 ימי לימוד, לא אנחנו המצאנו וברוב המתקדמות בעולם, אם זה באירופה ובארה"ב, עובדים 5 ימים ולומדים 5 ימים.

אברהם פורז: אז בעצם שואלים, מה יעשו ביום השישי?

אברהם פורז: מה עושים ביולי אוגוסט כשיש חופשה והמורים לא עובדים?

אברהם פורז: איזה פתרון יש לילדים?

אברהם פורז: מה עושים למשל בחופשת פסח?

אברהם פורז: לכן אני חושב שזה חובה, כדי לחסוך כ- 400 מיליון שקל בשנה לשלטון המקומי, להעביר את מערכת החינוך ל- 5 ימים בשבוע.

אברהם פורז: לכן אני חושב, שועדת החינוך של הכנסת צריכה להוביל מהלך שבו באמת הדבר הזה יקרה.

אברהם פורז: אגב, גם שרת החינוך לימור לבנת תומכת בנושא.

יצחק קדמן: להגיד שהיא תומכת בנושא.

אברהם פורז: לכן אני חושב שטוב תעשה ועדת החינוך של הכנסת, אם היא תוביל מהלך למעבר ל- 5 ימי לימוד בשבוע, דבר שיחסוך הרבה מאוד כסף לקופה הציבורית, בלי לפגוע בשעות הלימוד.

ענבל גבריאלי: יש כמובן את התנאים הבסיסיים ליום לימודים ארוך.

ענבל גבריאלי: אם אין שרותי הסעדה ואין את המיזוג ואין את כל התנאים שבלעדיהם יכולת הריכוז של התלמידים תיפגע, אין מקום לרעיון הזה.

ענבל גבריאלי: כנ"ל לגבי האלטרנטיבה, לצערי יש לנו תופעות חברתיות מאוד קשות הן של אלימות והן של סמים בקרב ילדים ובני נוער, ומבחינתי זמן פנוי נוסף משמעותו החרפת התופעות האלה.

ענבל גבריאלי: אם כל הכבוד לשר הפנים אברהם פורז, הוא לא יכול לבוא ולומר "כן, אבל יש את החופש הגדול ויש 10 ימים לפני פסח".

ענבל גבריאלי: .

ענבל גבריאלי: אז מה הוא בעצם אומר, שהזמן הפנוי הזה בהחלט תורם ויש להוסיף לו עוד יום פנוי בשבוע ולהחריף את התופעות האלה?

ענבל גבריאלי: היום, יום הבילויים העיקרי הוא יום חמישי.

ענבל גבריאלי: כל אותם ילדים שיוצאים בימי חמישי בערב, אולי היום בכל זאת עומדת לנגד עיניהם העובדה שלמחרת בבוקר הם צריכים ללכת ללימודים, אבל ברגע שזה לא יהיה כך יהיה לנו יום נוסף בשבוע מלבד ימי שישי, שבו הנוער יוכל להיות מחוץ לבית, לשתות אלכוהול לצרוך סמים לנהוג בפראות ולצערי לעיתים אפילו לא לחזור הביתה.

ענבל גבריאלי: לגבי ההצעה להחיל את התוכנית בשלבים, אני דווקא לא הייתי מתחילה אותה מהתיכון, וזאת מאותו טעם שציינתי קודם.

גילה גמליאל: לגבי המעבר ל- 5 ימי לימוד בשבוע.

גילה גמליאל: לי יש בעיה עם הרבה דברים במהלכים האלה, שרוצים לבוא ולדאוג ולבצע שינויים גרנדיוזיים בלי בדיקה ממשית, לגבי מה ההשלכות שלהן ובטח גם לגבי הילדים.

גילה גמליאל: יכול להיות שזה רעיון מצויין והוא יביא לדברים נפלאים, אני לא יודעת ואין לי מדדים לכך, אולי אלה הן החלטות הרות אסון.

גילה גמליאל: צר לי שלא נפגשו קודם עם חברי ארגוני המורים כדי לקבל גם את ההיבטים האלה ולדעתי צריכה להיעשות עבודה מקיפה.

גילה גמליאל: לכן, אם רוצים לעבור לשבוע לימודים מקוצר צריך לבחון את כל ההיבטים וההשלכות.

משה גפני: שר הפנים צריך לזכור שמאחורי כל הדיבורים האלה, גם יש מדינה ויש יהודים ויש אזרחים.

משה גפני: יש אמירות שבלוניות שאנחנו נקבל עולים רק ממדינות מפותחות ולא ממדינות העולם השלישי.

משה גפני: גם שם יש אנשים, שאפילו נושמים, ולא רק בעלי חיים.

משה גפני: לכן אני מיצר על הדיון הזה, אני חושב שהוא לא במקומו מכיוון שהוא רק מעלה כאבים הקיימים בלאו הכי במסדרונות הכנסת בשבועות האחרונים, על ההתנכרות וההתנערות וחוסר הרגישות של הממשלה או בודאי חלק משריה, וכל דבר שמאחוריו עומד אדם עם רגשות וחשיבה, שוכחים את העניין הזה ומדברים רק על המזגן, הניקיון, האוטובוס ושוכחים שיש תלמידים.

רחלי זאמן: יש היום בבתי הספר התיכוניים, כסאות שלא מתאימים לילדים.

רחלי זאמן: זה נכון שזה בעיה של הרשויות המקומיות, כי אין כסף להחליף את הכיסאות וגם אין מספיק שולחנות, אז צריך לבנות את כל המערכת.

רחלי זאמן: יש גם בתי ספר שעדיין מלמדים בקרוואנים, נכון שיש מזגן בקרוואן אבל האם אפשר ללמוד בקרוואן עד השעה 17:00 או 18:00 בערב.

רחלי זאמן: לגבי הסעדה, גם אם יש קפטריה הדבר הזה עולה לילדים ולהורים.

רחלי זאמן: ידוע לכם שמחיר בקבוק שתייה בקפטריה הוא כפול ממחיר בקבוק שתייה בקיוסק שמחוץ לבית הספר?

רחלי זאמן: כי מישהו צריך להרוויח, ומי ישלם?

רחלי זאמן: הילדים וההורים.

רחלי זאמן: אם מדברים על יום חופשי נוסף, משמעו עוד אלימות ועוד אי סדר ועוד כהנה.

רחלי זאמן: יש לי שאלה לדוד עמר, שאמר משהו נהדר שבימי שישי הם הולכים למופעים והצגות, אין סל תרבות?

רחלי זאמן: אם ילד מקבל ביום שישי ב- 30 שקלים שלושה חוגים, למה סל תרבות עולה לנו כל כך יקר?

רחלי זאמן: אם הולכים להצגה על חשבון סל תרבות וביום שישי הולכים לעוד הצגה, זה נהדר, אבל עד כמה שאני יודעת ומרגישה ועד כמה שאני נלחמת, מקצצים לנו את סל התרבות, כי אם פעם היינו הולכים ל- 4 אירועים מסל התרבות, היום בתי הספר כבר הולכים ל- 3 ובמקומות מסויימים רק לשניים או בכלל לא.

רחלי זאמן: אני בעד אומנות ותרבות כי אני חושבת שזה דבר הכי חשוב, אבל את אותם 30 שקלים עבור שלושה חוגים, תכניסו זאת קודם כל למערכת.

מור שפירא שמגר: קודם כל אתם צריכים להבדיל אם זה גנים, בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים ותיכוניים, וביניהם יש הבדל מהותי.

מור שפירא שמגר: אם זה לילדים הצעירים יותר, מעבר לבעיות שהוזכרו כאן על ידי קודמיי, אם זה סמים ואלימות או בעיות פרנסה, זה קנס אמהות עובדות או הורים עובדים, שרובם שייכים כנראה למעמד שבחר בך, כי זה קנס של לפחות עוד 600 שקל לחודש.

מור שפירא שמגר: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל היום קשה למצוא מטפלת זרה בפחות מ- 30 – 35 שקלים לשעה.

מור שפירא שמגר: ישראליות בכלל לא עובדות בסכומים האלה וגם זרות אין הרבה.

מור שפירא שמגר: אם אתה לא רוצה פיליפיניות או נשים זרות בבית, ואני לא מעסיקה זרים, אי אפשר למצוא ישראליות כי הן גם לא רוצות לעבוד בימי שישי, זה אומר לפחות 500 – 600 שקל לחודש "קנס יום שישי".

מור שפירא שמגר: זה נשמע מאוד "כייף" אבל ברוב העסקים שאני מכירה עובדים בימי שישי.

מור שפירא שמגר: בנקים לא פתוחים אחה"צ, אתה צריך לעשות את הסידורים ביום עבודה עד שעה 14:00, אתה ממהר בעבודה כדי לא להפסיד יום עסקים ויום שישי זה יום עסקים.

מור שפירא שמגר: באותו יום נכנס לחשבון שלך כסף, מצטברת לך ריבית, אתה עושה עסקים עם חוץ לארץ.

מור שפירא שמגר: אז אם גם בימי שישי לא יעבדו, וגם בשבת וגם בימי ראשון.

מור שפירא שמגר: לאן אתם רוצים שנתדרדר?

מור שפירא שמגר: אתם פוגעים איפה שאפשר.

מור שפירא שמגר: אני חושבת שחברי הכנסת הם נציגי ציבור, ואני משלמת משכורת ומשלמת מיסים כמו כל מי שעובד פה אם זה בתעשייה וגם בשוק הציבורי, בשביל שאתם תחליטו משהו שהוא טוב לכולנו ולא בשביל איזו שהיא רשות מקומית ומי שעומד בראשה.

מור שפירא שמגר: לכן יש לכם מחוייבות לראות זאת כמערכת, ואם אתם רוצים לעשות משהו שאולי יכול להיות נכון כחשיבה, אתם חייבים לראות כיצד המערכת עובדת, ולא לעשות זאת בנפרד.

מור שפירא שמגר: אני אמנם למדתי בתעשייה, אבל באתי מהעולם הפוליטי וחזרתי לעבוד במפעל המשפחתי.

מור שפירא שמגר: כאשר רציתי לעשות את הדבר הזה או הדבר ההוא, אבי היה אומר לי: "לאט לך".

מור שפירא שמגר: בתעשייה זזים לאט, כי כל שינוי יכול להרוס את המפעל.

מור שפירא שמגר: אתה מפעיל את המכונה לא נכון, הלך לך הייצור.

מור שפירא שמגר: בשנים 95–96, סלקום הקימו מערכת תקשורת, וכאשר חלק מציוד התקשורת שלהם שלא עבד, נפלו להם רשתות תפקוד.

מור שפירא שמגר: במפעלים ובמערכים עובדים, גם מערכת חינוך, הכל רגיש ועדין.

מור שפירא שמגר: אתה לא יכול לבוא ו"לחתוך" במהירות, אתה עושה את הדברים לאט ומתכנן.

מור שפירא שמגר: אתה אומר, אני רוצה להיות פה עוד 5 שנים, אז אני צריך עוד 3 מכונות ועוד 30 עובדים ו- 3 מהנדסים וביחד זה יהיה פרוייקט.

מור שפירא שמגר: אז אתה עובד לפי התוכנית הזאת, או משתדל לפחות, אז איך אפשר לבוא לגבי ילדים ולעשות זאת בצורה כל כך מהירה.

מור שפירא שמגר: אני דור 13 בארץ, למשפחה צפתית.

מור שפירא שמגר: אנחנו לא נחייה פה עם יבואני מכוניות או יבואני חומרי גלם וסוחרים.

מור שפירא שמגר: אנחנו נחייה פה עם אנשים שילמדו ויוכלו ללכת ולנהל מפעלים ולהקים את אינטל, או טבע או תארו, ועוד עשרות מפעלים כאלה, רק אם יהיה פה ידע ושכל, ומעבר לזה רק אם תהיה פה התמדה.

מור שפירא שמגר: מה שהמערכת הציבורית מעבירה לציבור במדינת ישראל, זה שאין פה התמדה, כי כאשר כל יום משנים חוקים וכל יום מעלים שצריך לקצץ פה ולקצץ שם, בלי שום תוכנית לטווח ארוך, המסר שאתם מעבירים לציבור הוא יותר גרוע מהחסכונות שאתם עושים.

אברהם רביד: ברגע שעברנו ל- 5 ימים בשבוע, 3 ימים בשבוע ילד לומד במשך 7 שעות ופעמיים 6 שעות.

אברהם רביד: היתרונות הנוספים שנובעים מהעניין הזה, זה שבמצב הקודם של 6 ימים היו במערכת כתות שסיימו בשעה 12:00, ואז מספיק שמורה אחד חסר ואתה לא יודע מה לעשות עם הילדים ואיך להחזיק אותם עד שעה 12:00 ולעשות עבודת "בייבי-סיטר".

אברהם רביד: נקודה נוספת היא שיש פנימיות יום, כלומר 20% מהילדים נמצאים בפנימיות יום, והפנימייה מתחילה החל מתום השיעור השביעי.

אברהם רביד: אם ילדים בשעה 12:00 צריכים להמתין עד לפנימיית היום, אז מהשיעור החמישי, ששי שביעי, מתחילה התרוצצות בחצר בית הספר אתה לא יודע מי הילד ש"הבריז" ומי הילד שנמצא בדין.

אברהם רביד: הבעיה המרכזית היא, ופה קיימת אי הבנה, ילד שמסתובב ברחובות לא מסתובב ברחובות בזמן שבית הספר עובד אלא אחרי כן.

אברהם רביד: ילד שמסתובב ברחובות מתעורר בשעה 11:00 או 12:00 ולא בשעה 08:00 בבוקר.

אברהם רביד: בימי שישי כאשר עבדו 4 שעות, אחוז הילדים הנעדרים היה כמעט פי 2 או 3 מאשר משך השבוע.

אברהם רביד: אני שאלתי את התלמידים, שמאחר והם לא לומדים בימי שישי באיזה שעה הם הולכים לישון בימי חמישי?

אברהם רביד: אז אני אומר לכם כמחנך, שהבעיה המרכזית היא "הלילות הלבנים" של ילדי ישראל.

אברהם רביד: יש כאן תופעה חדשה, שהיא לא הועלתה כאן, שילדי ישראל הולכים לישון מאוד מאוחר, או מאוד מוקדם בבוקר.

אברהם רביד: אז בימי חמישי, כאשר לא לומדים בימי שישי, 16% מהתלמידים הולכים לישון עד שעה 11:00 בלילה, 34% הולכים לישון עד 12:00 בלילה, 25% הולכים לישון עד שעה 1:00 בלילה, ו- 23% הולכים לישון עד 2:00 בלילה.

אברהם רביד: שאלנו אותם מתי הם מתעוררים בימי שישי בבוקר ומה הם עושים, 37% מתכוננים לבחינות ומכינים שיעורים, את כל מה שמערכת לחינוך מחנכת לעבודה עצמית, 17% ישנים, 25% מטיילים ומבלים, 19% מתאמנים ועוזרים להורים.

אברהם רביד: הבעיה שלי כמחנך, היא באמת לטפל ב"לילות הלבנים".

אברהם רביד: אם אני אצליח לומר לילדים: אני הוגן אתכם ולילות חמישי ושישי הם "לילות לבנים", אבל שאר ימות השבוע אתם הולכים לישון עד שעה 11:00 בלילה, מבחינת היעילות והאפקטיביות של המערכת אני חושב שעשינו דבר גדול מאוד.

אברהם רביד: היום יש לי בעיה עם 25% מהילדים, שאני יודע שלא פיתחתי תוכניות כדי לטפל בנושא הזה של ה"לילות הלבנים".

אברהם רביד: לגבי השאלון שניתן להורים, 80% מההורים מרוצים ו- 20% מההורים לא מרוצים.

נחום יעקב: כאשר אנחנו תכננו את ה- 5 ימים בשבוע, היה ברור לנו שהיום השישי הוא לא יום לבטלה, אלא הוא 5 ימים בשבוע מתוך ראייה שאותם תלמידים של החטיבה העליונה, בזמן הקצר שלהם עד שהמגיעים לצה"ל, צריך לתת להם גם את התחושה של העצמאות וגם את התחושה של למידה עצמית, אבל גם לאפשר לאותם תלמידים חלשים לקבל שיעורי עזר ותגבורים והרצאות באוניברסיטאות.

נחום יעקב: בימי שישי כידוע לכם, האוניברסיטאות לא עובדות אבל ביום שישי מגיעים המון תלמידים לבית הספר כדי לקבל שיעורי עזר ללא תשלום.

נחום יעקב: כאשר אני מדבר על 5 ימים בשבוע, הוא אולי 5 ימים לחלק מהמורים, כי הרי כולם יודעים שהמורים עובדים רק 4 ימים בשבוע.

נחום יעקב: וכאשר אנחנו מדברים על 5 ימים בשבוע, ישנה בחירה די גדולה של מורים שלא לעבוד בימי שישי אבל הם יכולים לבוא ולתת שיעורי עזר באותו יום.

נחום יעקב: יש תלמידים המגיעים ביום שישי, במטרה לקבל הנחייה או שיעורי עזר בקבוצות קטנות של עד 15 תלמידים, גם על ידי תלמידים וגם על ידי מורים, ויש תלמידים שלא צריכים שיעורי עזר אלא לומדים באופן עצמאי בבית, או שיש תלמידים שבוחרים לבלות בליל חמישי ולישון עד 12:00 ביום שישי, זה בסדר.

נחום יעקב: התלמידים הם מספיק בוגרים ובטח שלא נגביר על ידי זה את הפשיעה, ואני בכלל לא רואה קורלאציה בין שני הדברים האלה.

נחום יעקב: בית הספר הוא לא בייבי-סיטר ולא נועד כדי לשמר את מסגרת התלמידים כדי שחס וחלילה לא ילכו משערי בית הספר וימצאו את עצמם ברחובות.

נחום יעקב: אני סומך על ההורים ועל החינוך שההורים נותנים לילדים, וגם שהמערכת נותנת, כדי לכוון את הילדים שימצאו את האפיקים והמסלולים הנכונים כדי להתפתח.

נחום יעקב: אני לא רואה הרבה הבדל בין תלמיד מכתה י"ב לבין תלמיד שמתגייס לצה"ל, שיקול התלמיד אם לבחור ולהיות בבית או להיות בתוך בית הספר ביום שישי כדי לקבל שיעורי עזר, אני חושב שעדיין צריך לתת לו עצמאות כדי להחליט.

נחום יעקב: לכן, אני חושב שהראייה הזאת צריכה להיות איכותומית ואם בימי שישי לא ילמדו, לא תהיה פשיעה יותר גדולה.

נחום יעקב: אבל אפשר לתת חלוקות אחרות בימי שישי, זה לא אומר שיום שישי הוא יום לבטלה או יום שאפשר לשהות בו בבית.

נחום יעקב: ביום שישי אפשר לתת שיעורי עזר והרבה, גם לתלמידים חדשים וגם לתלמידים ממשפחות ברמה סוציואקונומית נמוכה, המגיעים לבית הספר ומקבלים שיעורי עזר ללא תשלום.

נחום יעקב: ניהול נכון של בית ספר, יכול לאפשר למורים לעבוד גם בימי שישי ובתשלום.

לאה רוזנברג: בדיוק זה העניין שבו פתחתי את דבריי בתחילת הדיון ואמרתי איך אנחנו בודקים מהי הדרך שתבטיח שאנחנו מצד אחד לא אטומים למהלך שמתבקש, חלק ממנו, על ידי הרשויות המקומיות אבל גם ב"הצבעה ברגליים" של הילדים בחלק מבתי הספר, ואנחנו לא אטומים לעניין הזה.

לאה רוזנברג: אנחנו קשובים למהלך הזה, אנחנו בודקים איפה הסיכונים של המהלך הזה ומבקשים קודם כל למזער את הסיכונים האלה.

לאה רוזנברג: אני כן בטוחה שהקריטריונים שדיברתי עליהם בפתיחת הישיבה הזאת, שאותם אנחנו נגבש, אשר אומרים שיש תנאים שבהם כן יינתן אישור למעבר ל- 5 ימים ונתתי דוגמאות לכך: אחת מהן היא שיש תוכנית לילדים בסיכון, בהגדרות הכי מסודרות של מה זה ילד בסיכון.

לאה רוזנברג: זה לא ילד שהלך לישון מאוחר ושהוא בזבז את זמנו.

לאה רוזנברג: יש הגדרות מסודרות במונחים של רווחה וחינוך, מה זה ילד בסיכון.

לאה רוזנברג: ששם אנחנו כן יכולים לחייב תוכנית שאומרת שהילד הזה איננו משוחרר מיום לימודים אלא תהיה מסגרת של יום עבודה וביום הזה תיתן לו מענה.

לאה רוזנברג: לעומת זאת, אני כן חושבת שיש עוד אפשרויות שהן לא במסגרת החובה, אלא במסגרת האפשרויות של בחירה לבתי הספר, למורים, לתלמידים, לרשות המקומית, למשרד החינוך, ולהגיד אנחנו מציעים רפרטואר של דברים, אנחנו כן אומרים איך לעשות את זה .

לאה רוזנברג: אתן דוגמא לנושא שנדון בימים אלה במשרד החינוך.

לאה רוזנברג: הרעיון הוא שיהיה תא של תנועת נוער בכל אחד מבתי הספר היסודיים.

לאה רוזנברג: אני בכוונה אומרת תא של תנועת נוער ולא תנועת נוער קיימת אלא מודל של תנועת נוער בבתי הספר היסודיים.

לאה רוזנברג: יום הפעילות יכול להיות יום שישי, כשהמסגרת היא מסגרת לא פורמלית בתוך המערכת הפורמלית, אבל זה מתנהל במקום שבו יש אפשרות לעשות את הדברים האלה.

לאה רוזנברג: מכיוון שנשאלתי אם יש רעיונות, נתתי כאן דוגמא למספר רעיונות ואני אומרת שהן לא חלפו במוחי ברגע זה, אלא אנחנו מביאים אותן לדיון.

לאה רוזנברג: כל אחד מהדוברים כאן, הוא חלק בתוך המרכיב שאנחנו נצטרך להביא אותו בחשבון, מכיוון שהנחת היסוד שלי היא שכולנו רוצים את אותו הדבר, וזה למזער את הסכנות ולהביא את התועלת הטובה ביותר לטובת הילדים.

אילן שלגי: לסיכום, הועדה שמעה את העמדות של חבריה ושל המוזמנים, וכן את דברי שר הפנים ונציגת משרד החינוך והיא מודעת למורכבות הנושא של מעבר מערכת החינוך ל- 5 ימים בשבוע.

אילן שלגי: הועדה ערה לכך שהנושא עולה מידי פעם בדיון הציבורי בישראל מזה כ- 15 שנה, והיא סבורה שיש לבחון אותו על כל היבטיו.

אילן שלגי: הועדה תחזור ותידרש לנושא.