ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 6, 2003-03-23 00:00

אילן שלגי: הייתי רוצה שנצא ושטח ונפגוש את התלמידים ואת צוות בתי-הספר.

אילן שלגי: אנחנו נחזור לעירייה בהמשך.

זוהר אביטן: אני מקבל את בקשתכם שהסקירה תינתן בהמשך.

זוהר אביטן: לפני צאתנו אני רוצה להעיר הערה לחברי ועדת החינוך והתרבות, ואני מבקש שתבדקו אותה.

זוהר אביטן: אנחנו במאבק על קליטת תושבים והעסקת תושבים ותיקים בישוב, ובכללם אוכלוסיית המורים.

זוהר אביטן: למרבה התדהמה קיים הסדר של חוזים מיוחדים למורים אבל הוא חל רק על מי שלא גר בישוב.

זוהר אביטן: תיאורטית מורה טוב הגר בישוב הרוצה ליהנות מחוזה עבודה מיוחד צריך לשנות את כתובתו.

זוהר אביטן: זה אבסורד שקיים בתשתית ההחלטות במדינה והוא לא חל רק על שדרות אלא גם על מקומות אחרים.

זוהר אביטן: לטיפולכם.

אילן שלגי: רבותי, אני אדבר בקצרה.

אילן שלגי: כל מי שירצה להתבטא, וכמובן חברי הכנסת, יוכל לדבר כאשר נחזור לכאן אחרי הסיור.

אילן שלגי: אנחנו רוצים לבקר בבתי-הספר ולפגוש תלמידים, מורים ומנהלים.

אילן שלגי: ההזדהות שלנו עם הישוב היא לא רק דקלרטיבית, ועם כל הכבוד, לא רק עם פרנסי הישוב - ותודה לכל מי שהגיע לכאן - אבל אנחנו רוצים שהילדים והצוותים יפגשו בנו ואנחנו נפגוש בהם.

אילן שלגי: על מערכת החינוך המאוד מיוחדת של שדרות שמענו רבות, כל אחד מאיתנו, כל מי שמתעניין מעט וקורא עיתונים במדינה.

אילן שלגי: אבל אני חייב לומר שהביקור שלנו בשדרות היום הוא לא משום הצטיינותה בתחום החינוך אלא כביקור הזדהות עם עיר שסבלה וסובלת מטילי ה"קסאם".

אילן שלגי: כשנבחרנו לפני כ-3 שבועות אמרנו שאנחנו נהיה הרבה בשטח אבל ישיבת העבודה הראשונה שלנו מחוץ לכנסת תהיה בשדרות, וכבר אז התחלנו לתאם את הביקור הזה.

אילן שלגי: היתה לנו כוונה להיות כאן בשבוע שעבר אך זה לא הסתייע בגלל חג הפורים.

אילן שלגי: לצערנו בגלל הפיגוע הקשה מאוד שהיה בחיפה יצאנו לשם בשבוע שעבר, לא לישיבת עבודה אלא לביקור בעיר.

אילן שלגי: ביקרנו בבית-ספר שחלק מתלמידיו נפגע, וביקרנו בדליית אל-כרמל בביתה של משפחה אבלה שבתם נרצחה בפיגוע.

אילן שלגי: ישיבת העבודה והלימוד הראשונה של הוועדה מחוץ לכנסת היא כאן היום.

אילן שלגי: עסקנו כבר בעיר שדרות באחת הישיבות הראשונות של הוועדה, לפני שבוע, כאשר למדנו מן העיתונות שקבוצת ספורטאים מאשדוד סירבה לבוא לשדרות משום חששם מטילי ה"קסאם".

אילן שלגי: סברנו שבעוד כל מיני גויים ממדינות אחרות לא מגיעים לכאן למפגשי ספורט, ואנחנו כועסים או לפחות מתוסכלים אבל אין לנו שליטה על כך, כאשר ישראלים מסרבים לנסוע חצי שעה למפגש ספורטיבי זה ממש מבזה.

אילן שלגי: כל הגורמים שהשתתפו בישיבה, כולל הנציג של עיריית אשדוד – בישיבה היה גם מר מויאל, ראש העירייה, ונציגים נוספים של העיר, וגם מר זינגר, מנכ"ל הוועד האולימפי.

אילן שלגי: באותו מועד החלטנו לצרף לסיור שלנו היום את נציגי הוועד האולימפי וכן ספורטאים ייצוגיים משום שחשוב שמדינת ישראל תראה הזדהות עם המקומות שמשלמים לפעמים מחיר יותר גבוה.

אילן שלגי: בעבר במשך שנים רבות אלה היו קריית שמונה, נהריה וישובים נוספים בצפון.

אילן שלגי: היום זה קורה פה אצלכם.

אילן שלגי: בימים אלה כל המדינה נמצאת במצב חירום.

אילן שלגי: למזלנו לא קרה דבר וגם לא היה צריך להשתמש בכל החדרים האטומים ובערכות המגן שאנחנו אמורים לשאת איתנו עדיין היום.

אילן שלגי: אנחנו בכל זאת חושבים שעם שדרות צריך להזדהות במיוחד וצריך לסייע לה.

אילן שלגי: חשוב שבכנסת יידעו ושהעָם יידע שאנחנו מזדהים עם העיר ורוצים לעשות כל דבר כדי לסייע.

אילן שלגי: כמובן שלסייע לחינוך בפריפריה זה אחת המשימות הלאומיות.

אילן שלגי: אין ספק שהמדינה עשתה בעבר הרבה, אבל גם אין ספק שאפשר לעשות וצריך לעשות עוד יותר.

אילן שלגי: לכם, כמובן, אני לא צריך לספר את הדברים האלה אבל אנחנו מודעים להם.

אילן שלגי: אנחנו מבטיחים שגם אחרי הביקור הזה אנחנו נישאר בקשר, לא רק עם שדרות אלא עם ישובי פריפריה בכלל.

אילן שלגי: כפי שאנחנו יודעים, והיום אנחנו נוכחים בזה שוב, משדרות אפשר ללמוד וללמד לישובי פריפריה אחרים ולכלל הארץ.

אילן שלגי: אני משוכנע שבסוף הביקור היום אנחנו נרצה לשמוע עוד ולומר עוד דברים אבל עכשיו, ברשותכם, אני מציע שנצא לשטח.

אפרים זינגר: רק שני משפטים, כי אנחנו נבחנים בתוצאה ולא בדיבורים ובהצהרות.

אפרים זינגר: כשנקראנו להשתתף בישיבת ועדת החינוך והתרבות של הכנסת לקח לי יותר מאשר מספר שניות לעכל על מה הנושא, וקראתי את זה מספר פעמים.

אפרים זינגר: "ספורטאים מאשדוד לא רצו לבוא לשדרות" – זה נראה לי כלקוח ממקום אחר לחלוטין.

אפרים זינגר: כאשר הגעתי לישיבה הסתבר לי שלא רק אני אלא כל חברי הוועדה וכל מי שהיה שם ראה את זה בצורה אבסורדית ומגוחכת לחלוטין.

אפרים זינגר: הדבר המינימלי שיכולנו לעשות הוא להגיד שהספורטאים הטובים ביותר של מדינת ישראל, ספורטאי הצמרת, הספורטאים האולימפיים באים מכל מקום, מכל שכבות הציבור והם מגיעים לכל מקום.

אפרים זינגר: למדינת ישראל יש ארבעה מדליסטים: יעל ארד מתל-אביב, אורן סמדג'ה מאופקים, שכן שלכם - דרך אגב, הוא התנצל, הוא היה צריך להגיע לכאן הבוקר אך הוא חש שלא בטוב - גל פרידמן מפרדס חנה, מהמושבות הוותיקות, ומיכאל קלגנוב מהעלייה היחסית חדשה.

אפרים זינגר: הספורטאים האולימפיים, שהמבחן שלהם הוא בתוצאה, למעשה מייצגים את החברה הישראלית.

אפרים זינגר: הם באים מהחברה הישראלית, והם חלק מהחברה הישראלית.

אפרים זינגר: היום נמצאים איתנו שני ספורטאים, צוות שייטי ה-470 שנמצאים בצמרת העולמית, אודי גל וגידי קליגר.

אפרים זינגר: בהמשך היום הם יופיע בפני תלמידים כדי להעביר את המסר של המצוינות.

אפרים זינגר: הם בין 5-6 הספורטאים שאנחנו מקווים שיהיו על דוכן המנצחים באולימפיאדת אתונה באוגוסט 2004.

אפרים זינגר: תודה.

עמירה חיים: אומר כעת רק שני משפטים כי הילדים מחכים לנו, אז אני אקצר ונעשה הכל בסוף היום.

עמירה חיים: אני רוצה לברך את ועדת החינוך והתרבות של הכנסת על שהגעתם בביקור העבודה הראשון שלכם לדרום.

עמירה חיים: אתם מוזמנים לביקורים נוספים, נשמח לארח אתכם.

עמירה חיים: הדרום בהחלט זקוק לגב מכל הצדדים.

עמירה חיים: אני רוצה לומר רק מילה אחת על העיר שדרות, שבארבע השנים האחרונות עשתה כאן מהפך: מהפך בהישגים לימודיים, מהפך בחשיבה.

עמירה חיים: לא עוד עבודה על תקלות, כמו שציין הממונה על החינוך, מר זוהר אביטן, שמטפלים רק אחרי שמתגלית בעיה.

עמירה חיים: לא.

עמירה חיים: יש כאן תכנון וראיית אורך של טיפול מגני הילדים ועד בית-הספר העל-יסודי.

עמירה חיים: כל תכניות המחוז הייחודיות שבנינו, יחד עם הרשות וגם בנפרד, נכנסו כאן לרשות.

עמירה חיים: אם זה קריאה בגני ילדים ובכיתות א', וכל הגנים כבר קוראים כאן; אם זה תגבור אנגלית בצורה מאוד מיוחדת בבתי-הספר היסודיים.

עמירה חיים: עשינו מהפך באנגלית במחוז, ביטלנו 3 יחידות אנגלית כדי להביא את כל הילדים לאקדמיה.

עמירה חיים: אולי נפרט יותר בנושא האקדמיה בסוף היום.

עמירה חיים: אנחנו עושים כאן פעילות רחבה מאוד בכל המחוז להגביה את החלום לילדים, להביא את הילדים שלא חולמים את החלום של השכלה גבוהה לחלום את החלום הזה וגם לממש אותו.

עמירה חיים: אנחנו מסייעים להם בזה.

עמירה חיים: העיר שדרות מובילה גם בבית-הספר היסודי ב"חלון לאקדמיה" וגם במספר התלמידים הגדול שמגיע ללימודים בימי שישי באוניברסיטת בן-גוריון ובמכללת "ספיר".

עמירה חיים: אנחנו נפרט בהמשך היום את כל התכניות.

עמירה חיים: צריך להבין שהעיר שדרות היא בעדיפות ראשונה מבחינתנו לטיפול, בעדיפות לראייה כוללת של כל המערכת.

עמירה חיים: גם אם נופלים כאן טילים – אנחנו לא נרתעים מזה חלילה.

עמירה חיים: הצוות נמצא כאן יום-יום.

עמירה חיים: ביום שנפל כאן טיל ליד גדר של בית-ספר, חצי שעה אחרי זה אנחנו פגשנו את ראש העירייה ואת הצוות בתוך בית-הספר ודיברנו עם הבנות.

עמירה חיים: נכנסנו לתוך בית-הספר, באנו להתעודד ויצאנו מעודדים מהחוזק של התלמידים ושל התושבים כאן.

עמירה חיים: הם חיזקו אותנו.

עמירה חיים: שיהיה לכולנו בהצלחה, ואולי אמשיך את דברי בהמשך היום.

עמירה חיים: הילדים מחכים לנו אז אני מקצרת.

עמירה חיים: (בשעה 11:00 יציאה לסיור) (הוועדה התכנסה שוב בשעה 13:30)

אלי מויאל: אנחנו מקדמים בברכה את חברי ועדת החינוך והתרבות שהגיעו לכאן ואת כל הנוכחים.

אילן שלגי: אני מודה לכולכם על המאמצים שהשקעתם.

אילן שלגי: אנשים רבים השקיעו מאמץ בהכנת היום הזה.

אילן שלגי: ראינו חלק ממערכת החינוך שלכם וזה בוודאי משקף את שאר מסגרות החינוך בעיר, גם ביסודי וגם בתיכון.

אילן שלגי: שמענו דברים חיוביים על מערכת החינוך בשדרות ויכולנו להתרשם שבאמת משקיעים מאמץ גדול שנושא עימו תוצאות.

אילן שלגי: אנחנו נושאים את הדברים בליבנו ונעביר אותם הלאה.

אילן שלגי: ננסה להתייחס לדברים גם בהמשך.

אילן שלגי: חשוב שזה לא יהיה רק ביקור לימודי אלא שיהיה לו המשך, ועכשיו יש במה לטפל בוועדה.

גלעד ארדן: אנחנו רוצים לתמוך בתושבי שדרות.

גלעד ארדן: אנחנו מקווים ששדרות תלך איתנו, בפרט שכאן אנחנו פוגשים את הציבור ואת ראשי העיר מחוץ לכנסת.

גלעד ארדן: אני מציע שגם חברי יתבטאו וישאלו שאלות.

גילה פינקלשטיין: כבוד ראש העיר, אני פועלת למעלה משלושים שנים בשדה החינוך ובשנתיים האחרונות ניהלתי בית-ספר מקיף.

גילה פינקלשטיין: היה לי מאוד מרגש לראות כאן את הילדים כל-כך שמחים, עם חיוך על פניהם, כולם נראים מאושרים.

גילה פינקלשטיין: הם נכנסו ויצאו עם חיוך וסיפרו באהבה על בית-הספר.

גילה פינקלשטיין: בעיני זה שיא ההצלחה.

גילה פינקלשטיין: מרגישים גם את המשאבים וההשקעה העצומה שהשקעתם.

גילה פינקלשטיין: כל הכבוד לכם, יישר כוח.

גילה פינקלשטיין: זאת השקעה של המפקחים, של ראש העירייה, של אמי"ת, של מנהלת המחוז, של כל הגורמים.

גילה פינקלשטיין: בוודאי שזאת השקעה עצומה.

עמירה חיים: זאת השקעה של כולם.

עמירה חיים: אנחנו עובדים ביחד.

בתיה קטר: ההשקעה היא בעיקר של ראש העירייה.

בתיה קטר: גם מנהלת המחוז במשרד החינוך מסייעת לנו.

בתיה קטר: אף על פי שיש לנו הרבה מחלוקות, גברת עמירה חיים היא מקסימה ועושה עבודת קודש, היא בסדר.

בתיה קטר: את כל העבודה הקשה עושה ראש העירייה עם מחלקת החינוך וכמובן עם החברים שלי בוועד הורים ישובי - שאני חושבת שאנחנו השגרירים הכי טובים של ראש העיר - שעושים עבודת קודש.

בתיה קטר: בהזדמנות הזאת אני רוצה לומר שחסרים לנו משאבים.

בתיה קטר: אני מקווה שהישיבה הזאת תפיק תוצאות חיוביות.

עמירה חיים: גברת בתיה קטר, תודה רבה.

יולי תמיר: קודם כל אני רוצה לברך על הדברים הנפלאים שנעשים כאן.

יולי תמיר: כמו שמר אלי מויאל אמר, עוד מעט אני אתחיל לשלם לו ארנונה בגלל תכיפות הביקורים.

יולי תמיר: אני חושבת שכדאי שאנחנו נדון גם בבעיה אחת שלפי דעתי מתרגשת ובאה עלינו וצריך לקחת אותה בחשבון.

יולי תמיר: דיברת קודם על הקיצוצים בתכניות הלימודים החוץ בית-ספריות, בעיקר בנושא של קרן קרב וגם קיצוצים בתחומים אחרים.

יולי תמיר: הייתי מבקשת לשמוע מכם איך זה מתממש אצלכם.

יולי תמיר: מה מנת הקיצוצים שלכם?

יולי תמיר: נדמה לי שאנחנו כוועדה צריכים לעסוק לא מעט בשאלה איפה בדיוק מקצצים בתקופה הקרובה.

יולי תמיר: נראה לי שהקיצוץ בתכניות האלה הוא קיצוץ מסוכן ולא נכון.

יולי תמיר: אם ניקח לדוגמה את יום הלימודים הארוך אז הוא נבנה על המעורבות של הגורמים האלה.

יולי תמיר: נראה לי שלנו כוועדה יש תפקיד בעניין הזה, אבל אולי קודם נשמע מה קורה בזירה הזאת מבחינתכם.

אלי מויאל: אם מערכת הקיצוצים, כפי שהיא מתוארת על-ידי האוצר, תתממש הלכה למעשה אחד לאחד אנחנו יכולים לסגור את המפעל הזה ולזרוק את המפתחות למי שרוצה.

אלי מויאל: אני אומר לך את זה באחריות.

אלי מויאל: זה לא רק קרן קרב אלא זה נוגע לכל אחד מהפרויקטים שאנחנו מפעילים.

אלי מויאל: לשדרות יש מזל שהיא הוכרזה כישוב קו עימות.

אלי מויאל: חבילת הסיוע שלה עוד לא הגיעה, היא אמורה להגיע לאישור הממשלה כמדומני בשבוע הבא ביום ראשון.

אלי מויאל: ברמת האמירה, אומר שר האוצר ששדרות תהיה מחוץ למשחק בגזירות האלה.

אלי מויאל: אנחנו כבר חווינו כמה אמירות כאלה.

אלי מויאל: אנחנו רוצים להמתין ולראות מה בסופו של דבר ממשלת ישראל תאשר כחבילת סיוע.

אלי מויאל: אם היא תעמוד בטיוטת ההצעה שמוגשת לממשלת ישראל בשבוע הבא אז אני מאמין שמערכת החינוך בשדרות תשמור על ווליום ואף תמשיך לצמוח ואולי אפילו תגדל.

אלי מויאל: אם לאו, כל מה שהתחלנו לבצע יקמול, יפול, יחזור לאחור.

זוהר אביטן: כל מה שראיתם היום הוא תוצאה של השקעות מהמסגרת החוץ-תקציבית.

זוהר אביטן: כל תקציב החינוך בעיריית שדרות – שהיא מערכת בת יותר מ-4,000 תלמידים – הוא בערך 38 מיליון שקל, מתוכם 35 מיליון שקל לשכר.

זוהר אביטן: אתם מבינים ש-3 מיליון שקל לפעולות בוודאי לא מספיקים כדי לעשות את כל הדברים שראיתם.

זוהר אביטן: בפרפרזה על הפתגם "אם אין קמח, אין תורה" אפשר לומר: "כגודל הקמח, גודל התורה".

זוהר אביטן: פה זה מאוד-מאוד משמעותי.

זוהר אביטן: ביום הזה רצינו להראות לכם עיר שמתמודדת למרות המצב, ולא בזכות המצב.

זוהר אביטן: יש הרבה מאוד דברים, שמנהל אגף החינוך יפרט אותם, שנמצאים ברמת מחסור: כל השירותים הנלווים, השירות הפסיכולוגי, שירותי העזר, איתור ליקויי למידה וכן הלאה.

זוהר אביטן: קחו בחשבון שמה שברור באזורים בהם המודד הסוציו-אקונומי הוא טוב יותר, הוא ברור, היכן שקל להורה לשלוח ילד לאבחון, אצלנו הוא לא כל-כך ברור.

זוהר אביטן: כוח התשלום של ההורים בשדרות הולך וקטן כתוצאה מהמצב הכלכלי, ורמת ההשתתפות מתקציבי הורים בבתי-הספר בשנים האחרונות הולכת וקטנה.

זוהר אביטן: יש פה בעיה מאוד קשה.

זוהר אביטן: ברשותכם, הבטחתי למר רוני יוסף הבוקר להעביר אליו את רשות הדיבור כי הוא עשה עבודה יוצאת מן הכלל טובה והכין את הנתונים כדי להציג בפניכם את הבעיות.

מרינה סולודקין: אני מאוד מודה ליושב-ראש הוועדה שיזם את הביקור ולראש העירייה שאירח אותנו.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהביקור מוצלח מאוד ואנחנו למדנו הרבה.

מרינה סולודקין: ראינו גם את הצד הטוב, את ההישגים, ויש לנו גם מחשבות על הבעיות של העיר שדרות.

מרינה סולודקין: הייתי רוצה לשמוע על כך יותר.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להפסיק לדבר על שדרות כעל עיר פיתוח.

מרינה סולודקין: שדרות הרי ממוקמת במרחק שעה נסיעה מתל-אביב ולפיכך אני חושבת שרק במודעות שלנו היא עיר פיתוח.

מרינה סולודקין: תל-אביב לא רחוקה משדרות, וכך גם ירושלים ובאר-שבע.

מרינה סולודקין: כמו כן, יש לכם גם מכללה וכדומה.

מרינה סולודקין: לפיכך אני חושבת שצריך להפסיק לדבר על שדרות כעל עיר פיתוח כי זה עידן שנמצא מאחורינו.

מרינה סולודקין: פגשנו היום הרבה מורים, מנהלים ומפקחים אולם ביניהם לא ראיתי מורים עולים.

מרינה סולודקין: הם לא יושבים כאן יחד איתנו, וזה חבל מאוד כי ראש העירייה הדגיש ששדרות היא עיר קולטת עלייה.

רוני יוסף: קלטנו הרבה מורים עולים.

רוני יוסף: המורים פשוט לא הוצגו בפניכם בסיור.

מרינה סולודקין: אני באתי מאוניברסיטת מוסקבה שבה עבדתי 15 שנים, ו-5 שנים עבדתי כאן באוניברסיטה העברית.

מרינה סולודקין: אני טוענת שיש בכוחנו להשפיע על-ידי מינוי מנהלים ומורים עולים.

מרינה סולודקין: אני רוצה לשאול את ראש העירייה, אם הכל כל-כך טוב אז במה אתם רואים בעיות?

מרינה סולודקין: אנחנו רוצים לא רק לעזור לכם אלא גם לקדם דברים.

אלי מויאל: מר זוהר אביטן התחיל להגיד שרוב תקציב החינוך שלנו (38 מיליון שקל) מיועד למשכורות (35 מיליון שקל) ולא לפעולות.

אלי מויאל: כל מה שראיתם כאן שעשינו לא עלה 3 מיליון שקל אלא 12 מיליון שקל, וזה יוצר גרעון.

אלי מויאל: בגלל שאני "פריק" של חינוך ואני נותן את כל נשמתי לחינוך לכן אני לא משלם משכורות.

אלי מויאל: עוד מעט העובדים יתחילו לשבות כי את כל הכסף אני מייעד לחינוך, זאת הבעיה.

אלי מויאל: עיריית שדרות חרגה השנה ב-8 מיליון שקל בסעיף חינוך וזה נעשה בהכרה, ביודעין ובאמונה שלמה.

אלי מויאל: אני לא סומך על ממשלת ישראל שהיא תדאג לילדים של שדרות כמו שאני אדאג להם.

אלי מויאל: אם לממשלת ישראל אין, והיא עובדת לפי קריטריונים, אז אני לא אשאיר את הילדים של שדרות ככה.

אלי מויאל: לפיכך אני משקיע את כל נשמתי בחינוך ונכנס לגרעון, זאת התשובה.

אלי מויאל: עכשיו אנחנו נמצאים ב-23.3 אך עוד לא שילמתי את משכורות חודש פברואר לעובדי העירייה.

אלי מויאל: אכן החינוך בשדרות נמצא בפריחה גדולה אבל זה נובע מכך שאני משקיע בחינוך ונכנס לגרעון, לשם זה נבחרתי.

אלי מויאל: הגרעון המצטבר שלי בחינוך בארבע השנים שאני מכהן בתפקידי הוא בערך 20 מיליון שקלים.

אלי מויאל: זה כסף שהמדינה היתה צריכה לשלם אבל המדינה לא רואה את התלמידים ולא רואה את ההורים, לא רואה את בית-הספר, לא רואה את האלימות ולא רואה את הצרכים.

אלי מויאל: היא אומרת: קח לך X שקלים פר ראש ותסתדר עם זה.

אלי מויאל: היעדר התקציבים הוא הבעיה.

אלי מויאל: אחר-כך מעמידים אותנו לבדיקה של מבקר המדינה וטוענים שאנחנו חורגים.

אלי מויאל: אנחנו מתמודדים עם העובדים, מתמודדים עם כל העולם, זה שם המשחק.

אלי מויאל: אנחנו בהנהלת העיר עושים את זה בהכרה, מתוך ידיעה שאנחנו חורגים בסעיפי החינוך, וכך קורה גם בהוצאות הרווחה.

אלי מויאל: דרך אגב, אנחנו לא חורגים בשכר העובדים או בשכר בכירים.

אלי מויאל: המשכורות פה הן נורמליות לגמרי.

אלי מויאל: אף עובד בעיריית שדרות לא מקבל שכר בכירים מלא.

מרינה סולודקין: כל הכבוד.

אלי מויאל: אבל בחינוך אנחנו משתוללים.

אלי מויאל: זה עושה לכם כייף וזה עושה לנו כייף אבל עוד מעט אני אצא מכאן וכל העובדים יקבלו את פני בשלטים.

אלי מויאל: זה לא איכפת לי, אין לי בעיה עם זה.

אילן שלגי: אני מבין שגם בחדר הזה יושבים עובדי עירייה שלא קיבלו את משכורת חודש פברואר.

אילן שלגי: מה עושים עם זה?

אילן שלגי: אנחנו צריכים לדאוג גם להם, אנחנו נציגי העם.

אלי מויאל: דרך אגב, גם אני לא קיבלתי משכורת.

אילן שלגי: מה הולך לקרות בעניין הזה?

אילן שלגי: מתי עובדי העירייה יקבלו משכורות?

אלי מויאל: לא יקבלו עד ששר הפנים יישב איתנו.

אלי מויאל: לדוגמא, הפרויקט שראיתם, פרויקט "אומץ", שהוא ממש מלבב עולה מיליון שקל לעירייה.

מרינה סולודקין: אם בכיתה לומדים רק 10 תלמידים אז בוודאי שיש לכם גרעון.

אלי מויאל: השאלה שלי היא האם לשלוח ילדים לרחוב, לברזלים ואחר-כך החברה לא תקלוט אותם בצבא אלא תקלוט אותם ברווחה או בבתי-הכלא, או להשקיע עכשיו מיליון שקל ולהציל 21 תלמידים.

אלי מויאל: מול הדילמה הזאת אני עומד.

זוהר אביטן: ברשותכם, אני מציע שמר רוני יוסף, מנהל האגף, יתאר את הקשיים באגף החינוך.

רוני יוסף: ראשית, חבל לי שמנהלי בתי-הספר לא יושבים כאן.

רוני יוסף: מנהלי בתי-הספר הם שותפים מלאים לכל העשייה.

רוני יוסף: לא ברור מאליו שההצלחות האלה הן פונקציה של משאבים אלא לפי דעתי הן פונקציה של נשמה יתרה.

רוני יוסף: אני 8 שנים בשדרות.

רוני יוסף: אני אומר לכם, אפשר להתאהב במקום הזה כי יש פה נוף אנושי מיוחד במינו.

רוני יוסף: יש פה אנשים שמשקיעים, ראש עירייה וממונה על החינוך שלא מתביישים להכניס את היד לביצה הטובענית, לעבוד קשה ולסייר בבתי-ספר, ולפגוש הורים; יש פה הורים שמשקיעים את נשמתם בעיר הזאת.

רוני יוסף: יושבים איתנו חלק מנציגי אותם הורים שמשתתפים בישיבות בכל שעה שקוראים להם, גם ב-10 בלילה, כדי לקדם עוד מהלכים ולנסות לשפר עוד קטע מסוים במערכת החינוך הכל-כך מורכבת הזאת.

רוני יוסף: הצגנו בפניכם את הדברים היפים כי זה תפיסת עולמנו, אנחנו מציגים את הדברים שאנחנו חזקים בהם, אבל זה לא אומר שאין עוד הרבה בעיות.

רוני יוסף: נפתח את החוברת שהכנו ביחד אחרי הרבה ישיבות עם האנשים במחוז.

רוני יוסף: אני לא רוצה להמשיך ולשבח את שיתוף הפעולה בינינו לבין המחוז, על אגפי הגיל השונים, על האגפים המקצועיים, על אגף חברה ונוער ואגף שח"ר, הדברים כבר חזרו ונאמרו.

רוני יוסף: אני מציע שנבחן את המציאות בשדרות.

רוני יוסף: בעשר השנים האחרונות שדרות הכפילה את אוכלוסייתה וכיום 50% מהתושבים הם עולים חדשים (כפי שבין השנים 48-53 מדינת ישראל הכפילה את אוכלוסייתה והתמודדה עם תופעה כזאת של גידול ב-100%).

רוני יוסף: שניים מבתי-הספר בשדרות זכו בפרסים על קליטת עלייה.

רוני יוסף: בית-הספר התיכון המקיף הכללי זכה בפרס החינוך על קליטה מרשימה של עולים חדשים.

רוני יוסף: בפניכם אנחנו מציגים את הצדדים החזקים שלנו, ובאמת זכינו בהרבה פרסים שאני לא רוצה למנות אותם.

רוני יוסף: לפני שנתיים זכינו גם בפרס החינוך מנשיא המדינה, ומספר פעמים זכינו בתגמול הלימוד הדיפרנציאלי.

רוני יוסף: זה פרס שאין בו "בלוף", שלא נובע מכך שמנסים להרשים ולהביא ילדים לרגש מבוגרים אלא זה פרס שמראה על הישגים בבחינות הבגרות.

רוני יוסף: כל מה שסיפר לכם דני - בערך אותו דבר קורה גם במקיף הכללי שלנו.

רוני יוסף: לוקחים ילדים על סף נשירה ממערכת החינוך, בגיל יסודי, ומשקיעים בהם את הנשמה.

רוני יוסף: יש פה ממונה על חינוך שאשתו יושבת בערך עשרים שנים בבית שלה ומלמדת ספרות ל-5 יחידות.

רוני יוסף: היא מתעקשת שלא לקבל כל פיצוי כספי על זה.

רוני יוסף: יש לנו עוד כאלה, כי העבודה היא שלא על מנת לקבל שכר.

רוני יוסף: אני אומר לכם מבלי להשתחצן, קיבלתי הרבה הצעות עבודה ממקומות אחרים אך אני לא אעזוב את שדרות כי פה יש פרטנרים אמיתיים.

רוני יוסף: אני אומר להורים שלעתים כועסים עלי, לא בכל מקום אתה יכול לפתוח את דלתו של ראש העירייה ולצעוק למה ב"גיל" חסר משהו או למה ב"הרואה" יש בעיה.

רוני יוסף: אני לא מתכוון להלאות אתכם בכל היעדים שהצבנו לעצמנו.

רוני יוסף: אני רוצה להדגיש איפה אנחנו צריכים עזרה של השלטון המרכזי.

רוני יוסף: ממשלת ישראל ומשרד החינוך משקיעים כספים במקומות שצפוי שההשקעה תניב פירות.

רוני יוסף: עיריית שדרות משקיעה ממה שאין לה בשותפות עם משרד החינוך ואנו חשים שיש לנו שותפי אמת.

רוני יוסף: למשל בכל העיר יש פנימיות יום שמקבלות ילדים מגני טרום-חובה ועד בתי-ספר יסודיים ותיכוניים.

רוני יוסף: אנחנו מקיימים יום חינוך ארוך, משעה 8 בבוקר ועד 3 אחר-הצהרים, ובחלק מהמקומות מ-8 בבוקר ועד 6 בערב.

רוני יוסף: לעתים זה כולל גם ארוחות צהרים ותכניות העשרה.

רוני יוסף: השגנו מתקני חצר לכל גני הילדים.

רוני יוסף: בעבר ברוב הגנים היה רק צמיג עשוי מטייר ואילו היום אנחנו בתהליך של הקמת מתקני חצר בכל הגנים.

רוני יוסף: אנחנו רוצים לצקת תכנים בגני הילדים, להכין את הילדים היטב לקראת כיתה א'.

רוני יוסף: לצערנו יש עדיין עזיבה של תלמידים.

רוני יוסף: כ-100 ילדים תושבי שדרות לומדים מחוץ לשדרות.

אלי מויאל: פחות.

רוני יוסף: שדרות היא העיר היחידה בישראל שאמרה:

רוני יוסף: אנחנו פותחים את שערינו ונאפשר לכל מי שרוצה ללמוד מחוץ לשדרות לעשות את זה.

זוהר אביטן: מערכת החינוך חייבת להיות פתוחה ולהתחרות באיכויות ולא לפעול מתוך החלטה ביורוקרטית שניתן לעקוף אותה.

זוהר אביטן: הרי במשרד הפנים עולה 10 שקלים לשנות כתובת, ויש הורים שנהגו לעשות את זה.

זוהר אביטן: מי שרוצה עושה את זה, מעל השולחן או מתחתיו.

זוהר אביטן: מאז ההחלטה לפתוח את השערים האמון במערכת הולך ומתחזק.

עמירה חיים: זה קרה לא בגלל פתיחת השערים אלא בגלל משתנים אחרים.

עמירה חיים: זה תלוי בגורם הכלכלי.

גילה פינקלשטיין: יפה לציין את זה, זאת אצילות.

רוני יוסף: אנחנו צריכים את עזרתכם.

רוני יוסף: אנחנו מנסים כבר שנה וחצי לבנות גן ניסויי, להחזיר ילדים לטבע כדי שהילדים יוכלו לראות בעלי-חיים.

רוני יוסף: התכנית הזאת אושרה על-ידי אגף הניסוי אך קיבלנו עבורה רק 15,000 שקלים.

רוני יוסף: זה לא סכום שיכול לסייע לנו לקדם את הפרויקט.

רוני יוסף: כרגע אנחנו מריצים תכניות.

רוני יוסף: זה יכול להיות מודל.

רוני יוסף: אנחנו זקוקים לכ-700,000 שקל כדי לקדם את העניין.

רוני יוסף: חלק גדול מגני הילדים בשדרות ישנים ודולפים.

רוני יוסף: הם מתוחזקים ברמה נמוכה ויש צורך בהרבה מאוד כסף כדי לשפץ אותם.

רוני יוסף: עיריית שדרות השקיעה, מעבר לתקבולים ממשרד החינוך, בבניית בתי-ספר - חטיבת ביניים, "שקמים" ובית-ספר מדעי-תורני.

רוני יוסף: בתי-הספר האלה מאוד יפים בהיבט של העשייה החינוכית שלהם אבל אין לנו אפשרות להשקיע בגינון ובחזות בית-הספר.

רוני יוסף: השקענו בערך 50,000 שקל מעבר למה שהקציב משרד החינוך.

אלי מויאל: משרד החינוך בונה לפי סטנדרד.

אלי מויאל: הוא לא חושב שהוא צריך להתקין מזגנים, או שצריך שיִש, או שצריכים פתחים יפים ושערים יפים, וחיפוי אבן.

אלי מויאל: את כל זה העירייה מממנת מכספה בהשתתפות עם משרד החינוך.

אלי מויאל: אם הייתם מסיירים בבתי-הספר החדשים הייתם מתפעלים מהצד הארכיטקטוני.

אלי מויאל: אנחנו בונים אותם לשנים רבות ורוצים שהם יהיו לתפארת.

רוני יוסף: שדרות מיחשבה את כל בתי-הספר, בין השאר בסיוע מפעל הפיס.

רוני יוסף: כל התשתית מוטלת על העירייה וזה מחייב אותנו למאבקים יום-יומיים.

אלי מויאל: הגזבר הוא אדם לא נוח.

עמירה חיים: הגזברית היא לא עובדת שלי אלא של משרד האוצר.

עמירה חיים: אני יחד אתכם נאבקת על התקציבים.

זוהר אביטן: כדי לאפשר לשדרות מערכת של אינטרנט ותקשורת מחשבים בין מוסדות החינוך יש צורך לשדרג את רשת החשמל שכעת לא עונה על הצרכים.

רוני יוסף: רבותי וגבירותי חברי הכנסת, אני מבקש לקבל מכם סיוע בשינוי החלטת ממשלה שלדעתנו יוצרת עיוות.

רוני יוסף: יש החלטה לתמרץ מורים שבחרו לעבוד בשדרות ב-80%, כתוספת מיוחדת על-ידי גף תמריצים.

רוני יוסף: החלטה זה היא לגבי מורים למתמטיקה, אנגלית או תנ"ך.

רוני יוסף: האבסורד הוא שיש מורים שגרים בשדרות אך הם לא יכולים לקבל את התמריץ הזה.

רוני יוסף: יש לנו פה מורים מצוינים אך הם לא מתוגמלים.

קריאה: לפסיכולוגים אתם רשאים לתת תמריץ?

רוני יוסף: יש שני סוגים של תמריצים למורים בעיירות פיתוח.

רוני יוסף: מי שגר בשדרות יקבל דירה, השתתפות ב-100% של המעביד בקרן ההשתלמות, ושכר לימוד לילדים.

רוני יוסף: זה מענק של בערך 60% מהמענק שמקבל מי שבא מחוץ לשדרות.

עמירה חיים: יש תמריצים ויש חוזה אישי.

עמירה חיים: חוזה אישי אפשר לתת רק למי שבא מחוץ לעיר.

עמירה חיים: אי אפשר לתת לאדם גם תמריצים וגם חוזה אישי.

עמירה חיים: התמריצים שווים יותר מחוזה אישי.

אילן שלגי: מר רוני יוסף טוען שזה לא נכון.

עמירה חיים: אנשים שעובדים פה מקבלים תמריצים.

עמירה חיים: מצידי שיתנו יותר.

עמירה חיים: מעבר לזה, רוצים לתמרץ מורים נוספים לבוא לכאן.

רוני יוסף: למה לא לאפשר למורה משדרות לבחור בין שתי האופציות?

רוני יוסף: יש בעיה קשה בכל המחוז, אנחנו מתקשים לגייס מורים לאנגלית, וזה למרות התוספת המיוחדת של 80%.

רוני יוסף: אנחנו צריכים להיעזר בגורמים כמו חברות קבלניות כדי להגיע להישגים גדולים יותר באנגלית.

רוני יוסף: היתה תכנית מאוד יפה, שאנחנו בנינו בשיתוף עם משרד החינוך, למניעת אלימות, תכנית ששינינו תוך כדי תנועה ככל שהיא התקדמה.

רוני יוסף: מסתבר ש-5% מהילדים מעסיקים 90% מזמנו של המנהל.

רוני יוסף: טיפלנו בעניין הזה על-ידי התמקדות ב-2-3 ילדים בכל בית-ספר על-ידי שהצמדנו להם סטודנטים כחונכים.

רוני יוסף: כדי לממש פרויקט כזה יש צורך בתקציב של 300,000 שקל נוספים לכל הפחות.

רוני יוסף: לצורך רווחה חינוכית היה לנו סכום של ---.

רוני יוסף: אני מקווה שמינהל חברה ונוער יעזור לנו בתחום זה.

רוני יוסף: אם לא יהיה תקציב, הפרויקט יופסק.

רוני יוסף: כבר אתמול הייתי צריך לנתק את החונכים מהילדים.

רוני יוסף: ב"תפנית": החלק שהרשות נדרשת לתקצב בהשתתפות שלה ב"תפנית" הוא גבוה מאוד עבורנו.

רוני יוסף: אני מודה לגברת עמירה חיים, הממונה על המחוז, הן בשמי והן בשם הממונה על החינוך.

רוני יוסף: היא בחרה בשני בתי-ספר בשדרות כמודל.

גילה נגר: שדרות נמצאת במקום ראשון בסדר העדיפויות שלנו.

רוני יוסף: אנחנו צריכים עוד משאבים.

רוני יוסף: (הישיבה הופסקה בשעה 14:05 ונמשכה בעת ארוחת הצהרים)

תמי שגיב: אני מנהלת השירות הפסיכולוגי.

תמי שגיב: יש לנו פה בעיה רצינית מאוד בגלל המצב הבטחוני.

תמי שגיב: הרבה יותר ילדים נמצאים במצבי לחץ ובמצוקה ואנחנו צריכים לתת להם עזרה וייעוץ.

תמי שגיב: בעיה נוספת שאנו מתמודדים איתה היא הימצאות של הרבה מאוד עולים חדשים שמתחבטים בבעיות קליטה.

תמי שגיב: אנחנו לא מצליחים להשיג פסיכולוגים לשדרות.

תמי שגיב: הבעיה היא שאין אנשים שמוכנים לבוא לעבוד בשדרות ואין לנו כמעט פסיכולוגיים מקומיים.

תמי שגיב: זה אומר שאנחנו לא נותנים שירות לחלק מבתי-הספר, לגני הטרום-חובה, לחטיבות העליונות.

תמי שגיב: אנחנו לא עושים את המערכים שהיינו רוצים לעשות.

תמי שגיב: אני רואה את זה בחומרה גדולה מאוד.

תמי שגיב: בעבר העירייה היתה יכולה לתת לנו תמריצים.

תמי שגיב: כיום פסיכולוג בחצי משרה מרוויח 1,800 שקלים, כשיש לו תואר שני כפי שאתם יודעים.

תמי שגיב: בשביל 1,800 שקלים אף פסיכולוג לא מוכן להגיע לשדרות מבאר-שבע, מאשקלון או מישובים אחרים.

תמי שגיב: אני פניתי לפסיכולוגית המחוזית ופניתי אל מר רוני יוסף.

תמי שגיב: הייתי שמחה מאוד לשמוע גם מכם הצעות ורעיונות.

אסתר פורת: הנחתום לא מעיד על עיסתו אבל אני יודעת, מתוך בירורים שערכתי, שבכל האירועים האחרונים אנשי השירות הפסיכולוגי בשדרות היו בכוננות, הם היו זמינים ורלוונטיים.

תמי שגיב: כל אימת שנופל טיל "קסאם" יש לפחות 3-4 ילדים שאנחנו חייבים לתת להם טיפול ושירות לאורך זמן.

תמי שגיב: על חשבון מה?

תמי שגיב: יש לנו גם ועדות השמה ועבודה שוטפת, יש לנו גם אבחונים וטיפולים נוספים רגילים.

תמי שגיב: אז על חשבון מה זה יבוא?

תמי שגיב: מי ייתן את השעות האלה?

אסתר פורת: יש פה בעיה שמוכרת בכל המחוז אבל היא חריפה יותר בשדרות.

אסתר פורת: הגמול של הפסיכולוגים לא עומד בשום יחס לעבודה שנדרשת מהם: העניין של הכוננויות – הם לא מקבלים תוספת כוננות; הם לא מקבלים עוד כל מיני תוספות עבור העבודה שהם עושים בפועל.

אסתר פורת: אנחנו שומעים על בעלי מקצועות אחרים שמקבלים כל מיני תוספות.

אסתר פורת: אצל הפסיכולוגים אכן יש תוספת עבודה אך הם לא מתוגמלים.

אסתר פורת: אני מאוד מודאגת כי אני לא רואה איך לאורך זמן השירות הזה יתקיים.

אסתר פורת: במיוחד שבנגב חסרים פסיכולוגים-חינוכיים.

אסתר פורת: רשויות אחרות שיש בכוחן לתגמל פסיכולוגים מאוד ישמחו לקלוט את הפסיכולוגים של שדרות.

תמי שגיב: היה לנו פסיכולוג תושב המקום שעבר למקום אחר והוא מקבל משכורת פי שלוש ממה שקיבל בשדרות, וזה חבל כי הוא תושב המקום.

אסתר פורת: אני חושבת שכדאי לחשוב על דרכים יצירתיות כלשהן איך לתגמל את הפסיכולוגים בשביל שזה יהיה מקור למשיכה.

אסתר פורת: היום הם עוד נמצאים פה בגלל מחויבות אבל זה לא יהיה לאורך זמן.

אילן שלגי: מי משלם עבור הפסיכולוגים?

עמירה חיים: 70% משרד החינוך ו-30% הרשות המקומית.

עמירה חיים: יש לנו עכשיו 3 תקנים לפסיכולוגים שמשרד החינוך מקצה אך הבעיה היא שאין אנשים שמוכנים לבוא ואז אנחנו מחפשים ערוצים נוספים.

בתיה קטר: במערכת החינוך בשדרות יש מבנים ישנים מאוד עם ליקויי בטיחות קשים מאוד.

בתיה קטר: אני חושבת שהגיע הזמן שנשנה אותם.

בתיה קטר: אלה מבנים, כמדומני, מימי היווסדה של שדרות.

בתיה קטר: הגיע הזמן שהדברים האלה ישתנו.

בתיה קטר: אני מבקשת שיהיה שיפור בגישת המחנכים כלפי התלמידים.

בתיה קטר: יש עוד מספר נקודות מרכזיות שנוגעות לבתי-הספר: פיתוח אוטונומיה אישית וסולידריות חברתית על מנת שהתלמידים יעצבו לעצמם תכנית פעולה על-פי הכישורים והערכים, וכן סגנונות העבודה והלמידה שלהם, עם הקדשת תשומת לב לשלושה עקרונות: א) למידה של פחות מקצועות נפרדים ביותר שעות; ב) למידה מפתחת חשיבה; ג) למידה תוך כדי דיאלוג, קשר משמעותי מורה כלפי תלמיד, תלמיד כלפי מורה או תלמיד כלפי תלמיד.

בתיה קטר: יש לחייב תלבושת אחידה.

בתיה קטר: יש לנהל יומן נוכחות לכל שעות יום הלמידה, כפי שהיה בעבר.

בתיה קטר: הוספת שעות תקן לכלל בתי הספר.

בתיה קטר: גברת עמירה חיים, אני חייבת להגיד שאת עשית הרבה למען בית-ספר "שקמי מעוז" אבל זה לא מספיק.

בתיה קטר: האיחוד לא עשה את שלו, יש לנו עוד הרבה מה לעשות וחסרות לנו הרבה שעות תקן.

בתיה קטר: אני חושבת שזה נוגע לכל מערכת החינוך בשדרות.

בתיה קטר: אלימות מילולית ופיזית של מורים כלפי תלמידים ושל תלמידים כלפי מורים – חייבים למגר את התופעה הזאת.

בתיה קטר: בנוסף למקצועות החובה לבגרות תלמידים יכולים להרחיב ולהתמחות במקצועות שונים, כגון: פיסיקה, מחשבים, ביולוגיה, כימייה, אמנות, עיצוב אופנה, סיעוד.

בתיה קטר: מדובר בקשת רחבה של מקצועות, דבר שחסר פה ולא ברור מאיזו סיבה.

בתיה קטר: אין מענה לתלמידים.

בתיה קטר: לכן, לדעתי, יש אלימות וחוסר מעש, בגלל שאין להם מגוון רחב של מקצועות.

בתיה קטר: בית-הספר מחויב להתאפיין, או לפחות לדרוש יחס אישי ואנושי כלפי התלמידים, ורמה גבוהה של לימודים על מנת שהתלמידים בחטיבה העליונה יגיעו בבחינות הבגרות לרמה גבוהה של הישגים, בקשת רחבה של מקצועות, מבלי שבית-הספר יהפוך לבית-חרושת של ציונים.

בתיה קטר: תפקיד משרד החינוך והפיקוח לטפל בתופעה הזאת.

בתיה קטר: הנושא של פיתוח חצרות בתי-הספר כבר צוין כאן.

בתיה קטר: אני חושבת שצריך לטפל בזה ברצינות.

בתיה קטר: במקביל, שיעורי החקלאות נעלמו בכל בתי-הספר בשדרות.

בתיה קטר: אני חושבת שהגיע הזמן שהדבר הזה יחזור כי בסך הכל זה גורם לפריחה בבתי-הספר וזה מונע ונדליזם, כי כל אחד מהילדים רוצה לשמור על מה שהוא עשה.

בתיה קטר: מעורבות בבתי-הספר אמורה להצטיין ביחסים בלתי אמצעיים בין התלמידים והמורים, וכן עם ההנהלה.

בתיה קטר: זה תוצר שמאפיין שילוב גורמים עיקריים, בהם צוות מחנכים גדול ומבוקר שמסייע לצמצום הניכור בקרב אוכלוסיית התלמידים והקהילה.

בתיה קטר: במקביל אני מבקשת, בשדרות יש מורים ותיקים רבים, שעשו הרבה אבל הם נשחקו.

בתיה קטר: הגיע הזמן שנרענן את סגל המורים ונביא מורים חדשים.

בתיה קטר: בסך הכל המורים הוותיקים מיצו את עצמם וכעת חלקם כבר לא מתפקד היטב.

בתיה קטר: צריכות להיות כיתות למידה קטנות.

בתיה קטר: בכיתה עם 37 תלמידים אי אפשר ללמוד.

בתיה קטר: בבית-הספר שלי יש כיתה כזאת ומאוד קשה להשתלט עליה.

בתיה קטר: יש לארגן מערכת שעות למידה ללא "חלונות" ולדאוג למערכות מוכנות וכן לנוכחות של מורים ותלמידים.

בתיה קטר: אין להיעדר ללא הודעה מראש.

בתיה קטר: צריך לבטל חוזים אישיים עם מורים על מנת למנוע ניכור שקיים בין המורים.

בתיה קטר: אני מבקשת לדעת האם במהלך שנת הלימודים בדק צוות הניהול של בית-הספר, בסיוע והדרכה חיצוניים, את התחום הארגוני והתפקודי של הצוותים המובילים בבית-הספר על מנת לשפר את היעילות ואת האפקטיביות, כדי להשיג מקצועיות, שקיפות ושיח משותף לעשייה החינוכית.

בתיה קטר: יש להרחיב את מרכז הלמידה בבית-ספר מקיף כללי.

בתיה קטר: יש שם מרכז למידה קטן מאוד שאגף החינוך תקצב בסכום זעום ואני חושבת שהרחבתו תהיה מועילה מאוד.

בתיה קטר: מורי בתי-הספר צריכים להקפיד שהופעתם החיצונית תשקף את רוח המוסד החינוכי.

בתיה קטר: אני מבקשת לשאול שאלה מאוד קשה: מה זה דוח שושני?

בתיה קטר: מה המשמעות שלו?

בתיה קטר: אני מבקשת לקבל הסבר.

בתיה קטר: אני חושבת שרבים אינם יודעים מה הוא דוח שושני, וגם אני לא יודעת.

אלי שטרית: מאחר והזמן קצר אני אסתפק במשפטים ספורים.

אלי שטרית: היום דובר בעיקר על המערכת הפורמלית ואני רוצה לייחד מספר מילים למערכת הבלתי פורמלית כדי שתהיה לכם תמונה קצת יותר רחבה על מערכת החינוך.

אלי שטרית: בשנים האחרונות התפתחה בשדרות מערכת מאוד ענפה של פעילות בלתי פורמלית.

אלי שטרית: בשדרות זה לא מותרות אלא זה צורך חיוני.

אלי שטרית: הקריאה שלי אל הוועדה היא לדאוג לכך שהמערכת הזאת בשדרות לא תיפגע כאשר חֶרֶב הקיצוץ תרד עלינו.

אלי שטרית: נוער מנותק: יש כאן יחידה לקידום נוער המטפלת ב-80 נערים מנותקים בגילאי 15-18, מהם 30 עולים חדשים.

אלי שטרית: יש מגוון רחב מאוד של פעילויות.

אלי שטרית: מתוכם 25 לומדים במסלולי 12 שנות לימוד ו-15 לומדים לבגרות במשותף עם מכללת "ספיר".

אלי שטרית: בשבועיים האחרונים גיבשנו תכנית יחד עם הרשות המקומית.

אלי שטרית: אני חושב שיש מקום לציין את זה.

אלי שטרית: אנחנו מדברים על פעילות בשדרות במהלך פגרת פסח, לקיים 3 ימים על חשבון החופשה לכל ילדי כיתות א'-ו' באמצעות סיוע של משרד החינוך וחיילות.

אלי שטרית: בסוף חודש אפריל תצא מכאן משלחת של 32 תלמידים לפולין, בעלות מסובסדת על-ידי משרד החינוך, ב-500$ במקום 1,000$.

אלי שטרית: אנחנו מוציאים בימים הקרובים, בחופשת הפסח, את המנהיגות הצעירה של שדרות לסמינר שייתן להם כלים כדי שיוכלו לסייע לילדים הצעירים.

אלי שטרית: יש מערכת נוספת של פעילויות שהן תוצר של תכנית שגובשה בשבועות האחרונים לרגל המצב.

אלי שטרית: זה מופיע אצלכם בחוברת.

עמירה חיים: מר אלי שטרית ממינהל חברה ונוער הציג את היחידה.

עמירה חיים: יושבים כאן עוד אנשים מיחידות נוספות במשרד: אגף שח"ר, הייעוץ הבכיר, הפיקוח הכולל.

עמירה חיים: מפאת קוצר הזמן לא כולם ידברו כעת.

עמירה חיים: אני אנסה לרכז כמה נושאים.

עמירה חיים: ברשותכם, יש קושי גם לתת תשובות וגם להעלות נושאים בפורום כזה.

עמירה חיים: אודה לכם אם תשומת הלב שלכם תהיה מופנית כלפי למשך מספר דקות.

עמירה חיים: קודם כל, אני רוצה לציין שאי אפשר להגיע להישגים ביישוב ללא תיאום מלא בין הרשות המקומית לבין משרד החינוך.

עמירה חיים: כאן אני רוצה לציין בראש ובראשונה את המנהיגות של העיר שדוחפת את נושא החינוך, ויחד איתנו מקדמים את החינוך.

עמירה חיים: בלתי אפשרי שיבוא משרד החינוך לרשות מקומית שלא משתפת פעולה, או שרשות מקומית תפעל לבד ללא משרד החינוך.

עמירה חיים: כאן אנחנו מצאנו שותפים נאמנים ויש לנו תיאום וקשר מתמידים עם הרשות ועם ועד ההורים.

עמירה חיים: כפי שראיתם, העיר שדרות יפה.

עמירה חיים: העיר נקייה, יפה, מטופחת, בתי-הספר מטופחים, סביבות הלמידה מאתגרות וחל בהן שיפור משמעותי מאוד.

עמירה חיים: כפי שציינתי הבוקר, ב-4 השנים האחרונות חל מהפך ביישוב, גם בנושא ההישגים הלימודיים וכמובן יחד עם זה גם האקלים בית-ספרי השתפר.

עמירה חיים: אנחנו במחוז הצבנו מספר יעדים.

עמירה חיים: את גיבוש היעדים עשינו בתהליך משותף שארך כ-8 חודשים, אפילו קצת יותר, עם כל השותפים: מנהלי בתי-ספר, מפקחים, מנהלי אגפי חינוך.

עמירה חיים: הכנו רשימה של עשרה יעדים שמובילים את העשייה בתוך בתי-הספר.

עמירה חיים: יכולתם לראות את זה בביקור שלכם בתוך בתי-הספר.

עמירה חיים: היעד הראשון שהצבנו לפני שנתיים הוא שיפור אקלים בית-ספרי ומניעת אלימות.

עמירה חיים: אנחנו מאמינים שרק על בסיס של שיפור אקלים בית-ספרי אפשר לדבר על הישגים לימודיים.

עמירה חיים: על בסיס של אמונה בתלמיד, מניעת ניכור, תחושת שייכות של תלמיד, רק על הרקע הזה ורק על התשתית הזאת אפשר לדבר על הישגים לימודיים, זה הולך ביחד.

עמירה חיים: בית-ספר שההישגים הלימודיים שלו גבוהים מייד אפשר לראות שגם האקלים בו חיובי, ולהיפך.

עמירה חיים: ברשותך, אדוני ראש העירייה, אני אגע גם בנושאים של שדרות אבל מאחר שוועדת החינוך והתרבות של הכנסת מבקרת בפעם הראשונה במחוז דרום אני מבקשת לומר כמה דברים שנוגעים גם לכלל המחוז.

עמירה חיים: המחוז שלנו מתפרס מאשדוד עד אילת ויש בו אוכלוסייה מאוד מגוונת.

עמירה חיים: זה ידוע, אני לא צריכה לפרט כאן.

עמירה חיים: זה מחייב אותנו להכין תכניות שיקדמו את האוכלוסייה של מחוז דרום.

עמירה חיים: זה שחינוך הוא המחולל מספר אחת של שינויים שיכולים ליצור מוביליות חברתית, תרבותית וכלכלית – זה ברור, את זה כולם יודעים.

עמירה חיים: אבל איך עושים דבר כזה?

עמירה חיים: חשבנו לחפש מספר נושאים שיהיו מחוללי שינוי במאסה קריטית.

עמירה חיים: לעשות חיפוש כזה בתוך מערכת כל-כך גדולה, מאוד קשה.

עמירה חיים: בכל זאת הלכנו על כמה תכניות, שאני אגע ממש בקצה בחלק מהן.

עמירה חיים: אלה תכניות שאת חלקן ראיתם היום בסיור בעיר שדרות.

עמירה חיים: מבחינתנו לעיר שדרות יש עדיפות מלאה על כל התכניות של המחוז.

עמירה חיים: אין תכנית מחוזית שלא החלנו אותה על העיר שדרות.

עמירה חיים: בסוגריים אומר שהקיצוצים שהיו בשנת הלימודים הקודמת ולפני שנתיים לא חלו על העיר שדרות.

עמירה חיים: העיר שדרות קיבלה תגבור מעבר לתקנים במעל 300 שעות השנה, ואני רוצה לעשות עוד מאמץ נוסף לשנה הזאת לאור מה שקורה, לעזור קצת בשעות ליועצים בגלל המצב ועוד קצת לשעות הוראה, ובתקציבים אחרים.

עמירה חיים: אנחנו נעשה את זה.

עמירה חיים: התכניות בונות קודם כל על האמונה הגדולה שלנו ביכולת של הצוות החינוכי להוביל ועל האמונה שלנו בתלמידים.

עמירה חיים: דוגמאות של כמה תכניות שבאות לצמצם פערים: אתחיל בגני הילדים.

עמירה חיים: בגני הילדים במחוז הדרום, בכל המחוז, לא כניסוי אלא כחובה, כל ילדי גן חובה לומדים לקרוא ולכתוב כך שאנחנו נותנים להם "fore" של שנה על כל המערכת.

עמירה חיים: בבית-הספר היסודי בכיתות א' התחלנו בהוראת אנגלית, כמובן בצורה חווייתית כדי לחשוף אותם בפני השפה; כיתות ה'-ו' מקבלות תכניות מיוחדות להכרת השפה כדי למנוע את הכניסה של non-readers לחטיבות הביניים.

עמירה חיים: בנושא הזה טיפלנו בצורה מערכתית; ובחטיבות הביניים נתנו תכניות מיוחדות וייחודיות למקצוע האנגלית.

עמירה חיים: מה זה מחולל מאסה קריטית?

עמירה חיים: שאלנו: מה מונע מילדים להגיע לרמה גבוהה?

עמירה חיים: ואמרנו: לא נתחיל לדבר על מיומנויות יסוד אלא נדבר על השכלה גבוהה, ומהדיבור שלנו על השכלה גבוהה נרד למטה.

עמירה חיים: אז ניסינו לראות מה הם החסמים.

עמירה חיים: יש שלושה חסמים שאפשר לשים אותם על השולחן ולומר שהם המונעים מילדים להגיע לאקדמיה.

עמירה חיים: חסם אחד הוא חסם רגשי.

עמירה חיים: לא מובן מאליו שכל ילד חולם על אקדמיה, לא מובן מאליו שילד יחלום על מה שהוא לא רואה בסביבתו הקרובה.

עמירה חיים: ילדים, וגם אנשים מבוגרים, חולמים בגובה הידיעה שלהם ולא מעבר אליה.

עמירה חיים: מעבר, יש מעט גאונים ופורצי דרך.

עמירה חיים: אז המטרה לחשוף ולהגביה את החלום לכלל האוכלוסייה.

עמירה חיים: כאן התחלנו עם הנושא של האקדמיה.

עמירה חיים: מה מונע מילדים ללכת לאקדמיה?

עמירה חיים: בין היתר חסם רגשי.

עמירה חיים: לכן אמרנו: נחשוף, נביא תכניות חשיפה ופסיכולוגים.

עמירה חיים: חסם שני הוא חסם לימודי.

עמירה חיים: מצאנו שבמחוז דרום מעל ל-35% מהתלמידים ניגשים ל-3 יחידות באנגלית.

עמירה חיים: זה אומר ש-35% לא מאמינים בעצמם, או שאנחנו לא מאמינים בהם שהם יכולים להגיע לאקדמיה.

עמירה חיים: צריך 4 יחידות אנגלית מינימום כדי להתקבל לאוניברסיטה.

עמירה חיים: ראינו גם ש-65% מילדי הדרום ניגשים ל-3 יחידות במתמטיקה.

עמירה חיים: מה זה אומר?

עמירה חיים: שהם לא האמינו בעצמם?

עמירה חיים: שאנחנו לא האמנו בהם?

עמירה חיים: זאת עובדה, על השולחן, ובזה צריך לטפל.

עמירה חיים: עשינו צעד מאוד דרסטי ובצעד מנהלי ביטלתי 3 יחידות אנגלית במחוז דרום, בשלבים.

עמירה חיים: כבר השנה אנחנו רואים ששיעור הילדים שניגשים ל-4 יחידות אנגלית במחוז דרום עלה על שיעורם במחוזות אחרים.

עמירה חיים: אתן לכם דוגמה מכיתת מב"ר, שלומדים בה ילדים שפעם לא היו מיועדים לבגרות.

עמירה חיים: הכניסו אותם לכיתה כדי שיגיעו לבגרות, עם תגבורים מיוחדים.

עמירה חיים: במב"ר התלמידים תמיד ניגשו ל-3 יחידות באנגלית ורק בודדים ניגשו ל-4 יחידות.

עמירה חיים: היום כיתות מב"ר ניגשות ל-4 יחידות אנגלית.

עמירה חיים: בשנה שעברה בכיתה בבאר-שבע אחת המורות החליטה שהיא תצליח.

עמירה חיים: היא לקחה 22 ילדים שלומדים אצלה בכיתת מב"ר ובשנה אחת היא הובילה אותם מ-3 ל-4 יחידות.

עמירה חיים: הם סיימו כיתה י"ב בסוף שנה שעברה בהצלחה של 100%.

עמירה חיים: זאת אומרת, ברגע שאנחנו מאתגרים – זה אפשרי.

עמירה חיים: אנחנו, בשלבים, מבטלים 3 יחידות באנגלית.

עמירה חיים: החסם השלישי הוא החסם הכלכלי, והוא לא פשוט.

עמירה חיים: לא כל אחד יכול להרשות לעצמו להחזיק שלושה ילדים או שני ילדים באקדמיה.

עמירה חיים: בתחום הזה הלכנו על מערכת של מלגות, וגם תלמידים שלומדים כבר עכשיו באקדמיה.

עמירה חיים: 8 תלמידים נוסעים מידי יום שישי משדרות לאוניברסיטת בן-גוריון, ויש קבוצה שלומדת במכללת ספיר עם אקרדיטציה מלאה תוך כדי לימודי התיכון.

עמירה חיים: אני לא אפרט את כל התכניות שיש בנושא של האקדמיה אבל הן רבות ורחבות, והן משפיעות כלפי מטה על כל מערכת.

עמירה חיים: אמרתי לגננות, שכל גננת תספר לילדים בגן שלה לאן הם צריכים להגיע.

עמירה חיים: אין זה סוד שהאוניברסיטה קיימת.

עמירה חיים: צריך להביא להם את החלום, וכמה שיותר מהר.

עמירה חיים: צריך לשאול אותם: לאן אתם רוצים לשאוף ולהגיע, ולדרבן אותם קדימה.

עמירה חיים: 500 תלמידים לומדים היום באוניברסיטת בן-גוריון מידי יום שישי.

עמירה חיים: הם לומדים את כל מגוון המקצועות האפשרי בתחום ההנדסה, הרפואה ובתחומים אחרים.

גילה פינקלשטיין: הם משתלבים בקורסים הרגילים?

עמירה חיים: לא.

עמירה חיים: זה תכנית ייחודית.

עמירה חיים: פתחנו להם קורסים מיוחדים בימי שישי, בשיתוף עם קרן רש"י, אוניברסיטת בן-גוריון, משרד החינוך וגם בנק לאומי שנותן חסות.

עמירה חיים: זאת תכנית רחבה מאוד.

עמירה חיים: תכנית נוספת שנחשפתם אליה היום היא תכנית "תפנית", שיש לה פוטנציאל אדיר לצמצום פערים.

עמירה חיים: התכנית הזאת בשדרות פועלת בכל בתי-הספר.

עמירה חיים: בשאר המחוז היא פועלת פה ושם בכמה בתי-ספר בכל ישוב.

עמירה חיים: התכניות האלה מבטאות אמונה בתלמיד, ואנחנו מהר מאוד ראינו שיש ברכה לעמלנו.

עמירה חיים: במחוז דרום בגלל הקשיים צמחו תכניות שאומצו מאוחר יותר לכלל הארץ.

עמירה חיים: כיתת מב"ר הראשונה נולדה בבאר-שבע, מתוך צורך; כיתת "אומץ" הראשונה – וראיתם את זה היום בסיור – נולדה גם היא במחוז דרום.

עמירה חיים: תכנית ייחודית מאוד שפתחנו בשנה שעברה, ובינתיים פועלת רק במחוז שלנו, היא "טרום אומץ".

עמירה חיים: היא מיועדת לילדים בכיתות ט' שיושבים על הגדר ועומדים לנשור.

עמירה חיים: לקחנו קבוצות של ילדים ופתחנו כיתות שלמות, בתקציב משרד החינוך בשיתוף הרשויות המקומיות.

עמירה חיים: לקחנו ילדים שבמעבר בין כיתות ט' ו-י' יושבים היום בכיתות תגבור נפרדות והם עולים אחר-כך לכיתה י' עיונית.

עמירה חיים: פגשתי עכשיו תלמידים שהיו בשנה שעברה ב"טרום אומץ", ילדים שהיו ממש על סף עזיבה, והם יושבים בכיתות רגילות כי היכולת קיימת, רק צריך להאמין וללכת קדימה.

עמירה חיים: תכנית נוספת היא תכנית קיץ.

עמירה חיים: בקיץ אנחנו מזמינים את ילדי כיתות ו' מכל מחוז דרום שעולים לחטיבת הביניים.

עמירה חיים: התכנית תופעל בתוך בתי-הספר בשבועיים האחרונים שלפני פתיחת שנת הלימודים.

עמירה חיים: לצורך זה מחוז הדרום במשרד החינוך גייס 250,000 דולר ויש לנו מאצ'ינג עם קרן רש"י ועם קרנות נוספות.

עמירה חיים: יש בתי-ספר שלא כל התלמידים שלהם משתתפים בתכנית.

עמירה חיים: אצלכם בשדרות זה מיועד לכל התלמידים.

עמירה חיים: הילדים מקבלים ערב פתיחת שנת הלימודים תגבור לימודי במשך 10 ימים ומכינה חברתית במשך 4 ימים יחד עם מינהל חברה ונוער לקליטה חברתית, שהיא לא פחות חשובה.

עמירה חיים: שאלתם שאלות ואני אנסה לענות בקצרה.

עמירה חיים: הקיצוצים: ברור שיהיו קיצוצים במערכת.

עמירה חיים: אני במשרד החינוך נדרשת לעשות סדרי עדיפויות בתוך הקיצוצים.

עמירה חיים: אני מאוד מקווה שהדגל שהניף משרד החינוך, דגל צמצום הפערים, יילקח בחשבון בעת חלוקת התקציבים.

עמירה חיים: מחוז דרום ייתן את חלקו, כי כל המדינה תיתן את חלקה, אבל אני מצפה שהוא ייתן חלק קטן יותר מאשר אזורים מבוססים יותר באוכלוסייה.

עמירה חיים: אני יודעת שלשרת החינוך, התרבות והספורט יש פינה חמה מאוד בלב למחוז דרום.

עמירה חיים: היא ביקרה בכל הישובים במחוז ולא נגרע חלקנו אלא להיפך.

עמירה חיים: אבל יש כאן גם עניין של התייעלות.

עמירה חיים: משרד החינוך הולך להתייעלות מאוד-מאוד רצינית.

עמירה חיים: הולכים לסגור מינהלים שלמים ולעשות שינויים דרסטיים כדי לחסוך כסף.

עמירה חיים: העניין של הייעול גם הוא מאוד-מאוד חשוב.

עמירה חיים: אני אישית אקצה בשנה הבאה את התקציב לשדרות בהעדפה.

עמירה חיים: אדוני ראש העירייה, אני מתחייבת לתת לשדרות תקציב בהעדפה.

עמירה חיים: כל התקציב שלי יחולק דיפרנציאלית, זה ברור, לא כולם יכולים לקבל.

עמירה חיים: ועדת החינוך והתרבות בוודאי יודעת שבין 40 הרשויות המקומיות במחוז דרום, על 4 מהן אני יכולה להגיד פחות או יותר שהן קצת מבוססות: מועצה אזורית תמר שיש לה אולי מיסוי גדול ממפעלי ים המלח; וכן עומר, להבים ומיתר שהם ישובים קטנטנים.

עמירה חיים: כל השאר הם ישובים שמתמודדים עם קשיים עצומים, וביניהם גם 7 ישובים של המגזר הבדואי, עם כל מגוון הקשיים והבעיות שיש להם, ולא נדבר על הפזורה הבדואית, שאמנם עכשיו הולכת להיכנס לאיזה מועצה אזורית כוללת.

עמירה חיים: חברת הכנסת מרינה סולודקין שאלה על מורים עולים.

עמירה חיים: בבתי-הספר בשדרות יש בין 10%-20% מורים עולים.

עמירה חיים: בבית-הספר שביקרנו בו יש קרוב ל-20% מורים עולים.

עמירה חיים: היא לא פגשה אותם אבל אנחנו נשענים על המורים העולים.

עמירה חיים: הם הצליחו מאוד במערכת במחוז דרום.

עמירה חיים: אני מבקשת למסור לחברת הכנסת סולודקין שבבדיקת מספר המורים העולים שנקלטו בארץ, מחוז דרום קלט את מספר המורים העולים הגדול ביותר בארץ.

עמירה חיים: שאל אחד מחברי הכנסת: אז מה, כבוד ראש העירייה, אתה רוצה?

עמירה חיים: אם הכל מצליח אז מה אתה רוצה?

עמירה חיים: אני אומר לכם כך, רק במקום שיש הצלחה כדאי להצטרף להצלחה.

עמירה חיים: במקום שאין בו שום עשייה, והכל בקרקעית, וצריך לבנות הכל – חבל על הכסף.

עמירה חיים: אם אין מנהיגות, ואין חשיבה משותפת וראייה כוללת של כל המערכת, מגיל יסוד ועד אקדמיה, אם אין תפיסה של חלוקת תקציבים נכונה, אם אין חלוקת משאבים נכונה וחשיבה משותפת על בעיות, צרכים ופתרונות – חבל על הכסף.

עמירה חיים: תצטרפו רק במקום בו יש סממני הצלחה, שם בטוח שהכסף שמשקיעים לא הולך לאיבוד.

אלי מויאל: אני מקווה שתזכרי את זה.

אלי מויאל: בסוף אתם הולכים ואני נשאר עם החובות.

עמירה חיים: אני זוכרת את זה.

עמירה חיים: אני רוצה, ברשותכם, להעלות עוד סוגייה.

עמירה חיים: לא כל ילדי העיר שדרות לומדים בתוך העיר.

עמירה חיים: חלק מהילדים יוצאים ללמוד בחוץ.

עמירה חיים: במהלך השנתיים האחרונות אנחנו עדים לכך שיותר ילדים לומדים בתוך העיר.

עמירה חיים: אם לפני שנתיים יצאו כ-1,300 ילדים, השנה יצאו רק 700 ילדים.

עמירה חיים: זה עדיין מספר גדול מאוד.

עמירה חיים: כדי לחזק את העיר, היא חייבת להחזיר את בניה ובנותיה הביתה.

עמירה חיים: אם הם יחזרו הביתה זה יחזק מאוד את המערכת.

עמירה חיים: אני מאוד שמחה שהילדים באים מרצונם אבל גם כשלא מרצונם, אנחנו ננסה בשנה הבאה לאכוף יותר את אזורי הרישום.

גילה פינקלשטיין: לאן הילדים הולכים?

עמירה חיים: הם הולכים לקיבוצים ולבתי-ספר נוספים בסביבה.

עמירה חיים: אני מבינה שכל ילד שלומד כבר בחוץ, יישאר בחוץ.

עמירה חיים: אנחנו לא כופים על ילדים לחזור.

עמירה חיים: ילד שכבר התחיל לימודיו במערכת במקום אחר תהיה טעות גדולה לומר לו שיחזור.

עמירה חיים: מי שרוצה – יחזור, מי שלא רוצה – לא יחזור.

עמירה חיים: אני מדברת על הילדים בכיתות א', על הילדים שעדיין לא יצאו החוצה במעבר בין ו' ל-ז'.

עמירה חיים: זה הדבר היחיד שיכול לחזק את העיר.

עמירה חיים: מעבר לכך – וזה אולי לא מעניין אתכם כפרנסי עיר אבל זה כן צריך לעניין אתכם – יש כאן בעיה כלכלית קשה מאוד של משרד החינוך ושל המדינה.

עמירה חיים: המדינה לא יכולה לתקצב כפול.

עמירה חיים: אם יש לי 20 ילדים בכיתה, ויש מקום לעוד 15 ילדים נוספים בכיתה, במקום אחר פותחים כיתה אך פה לא פותחים כיתה.

עמירה חיים: רק לסבר את האוזן, פתיחת כיתה זה 50,000 דולר.

עמירה חיים: זה צד תקציבי שאולי לא מעניין את פרנסי העיר אבל הוא כן מעניין את משרד החינוך.

בתיה קטר: אם תוסיפי שעות תקן, זה יסייע.

בתיה קטר: אני חושבת שבשנה האחרונה פחות ילדים יצאו ללמוד מחוץ לישוב.

בתיה קטר: את יודעת למה?

בתיה קטר: בגלל שיש שינוי.

עמירה חיים: גברת בתיה קטר שאלה אותי על דוח שושני.

עמירה חיים: לפני שבועיים הזמנו את כל מנהלי אגפי החינוך לישיבה מאוד ארוכה עם מר מאיר קראוס, מנהל המינהלת ליישום דוח שושני, כדי ללמוד את הדוח.

עמירה חיים: צריך שלוש שעות כדי ללמוד אותו.

עמירה חיים: לא אוכל עכשיו להסביר את כל הדוח אלא רק אומר במשפט אחד שמדובר על הקצאה פר תלמיד ולא פר כיתה.

עמירה חיים: יש עשרה קריטריונים ולפיהם נותנים בין 1.25 ל-2.2 שעות לילד.

עמירה חיים: ככל שהישוב מרוחק יותר, ככל שהישוב עם בעיות סוציו-אקונומיות גדולות יותר, התקצוב שלו יהיה גדול יותר.

עמירה חיים: אז כל הנושא שעכשיו דיברנו עליו לא רלוונטי.

עמירה חיים: לבית-הספר יהיה כדאי להחזיק את תלמידיו וזה יחייב את מנהל בית-הספר לעשות פעולות איכותיות כדי להחזיר את התלמידים.

עמירה חיים: אני נותנת איכות.

עמירה חיים: יחד עם ההיבט של הפתיחות יש שני היבטים שצריך לדבר עליהם.

עמירה חיים: היבט אחד הוא ההיבט של האינטגרציה, והשני הוא ההיבט הכלכלי, ואנחנו לא נרחיב עליו את הדיבור עכשיו.

בתיה קטר: אם תהיה איכות טובה, הילדים יחזרו ללמוד בבתי-הספר בשדרות.

עמירה חיים: לגבי גיוס מורים לאנגלית: אכן יש מצוקה של מורים לאנגלית.

עמירה חיים: פתחנו קורסים יחודיים למורים כוללים שיהפכו למורים לאנגלית ואני מקווה שהבעיה הזאת תיפתר.

עמירה חיים: אנחנו גם מנסים עכשיו לגייס מורים מהאקדמיה.

עמירה חיים: אני מקווה שהבעיה תיפתר.

עמירה חיים: לגבי הפסיכולוגים: גברת אסתר פורת, אנחנו נזמן דיון במשרדי, או בירושלים, יחד עם הפסיכולוגית הארצית.

עמירה חיים: אנחנו נשב ונשים לפנינו את כל המלגות האפשריות וכל התקציבים האפשריים, יחד עם הנושא של קו עימות לראות איך אנחנו פותרים את הבעיה של הפסיכולוגים בישוב.

עמירה חיים: נקודת המוצא שלי היא שהבעיה תיפתר, ואנחנו נגיע עם זה לאן שצריך להגיע.

עמירה חיים: זה נושא שאני לוקחת על עצמי, אקבע את הפגישה ונריץ את זה.

עמירה חיים: אי אפשר אחרת.

עמירה חיים: גברת בתיה קטר שאלה אותי על מורים ותיקים ומורים שחוקים במערכת.

עמירה חיים: זאת בדיוק התכנית שאנחנו נכנסנו אליה עכשיו.

עמירה חיים: שרת החינוך, התרבות והספורט ביקשה מהאוצר להגדיל את המכסות של הפורשים.

עמירה חיים: אנחנו נמצאים עכשיו בעיצומו של תהליך.

עמירה חיים: המפקחים היושבים כאן מכינים עכשיו רשימות.

עמירה חיים: אבל אתם יודעים שאי אפשר להכריח בן אדם לצאת לפנסיה.

עמירה חיים: צריך לשכנע אותו.

עמירה חיים: לכן אנחנו עושים את זה בצנעה, בשקט, גם כדי לשמור על הכבוד של האדם.

עמירה חיים: אני לא יכולה לשתף אתכם מעבר לזה.

עמירה חיים: אני רוצה להודות לאנשים שנמצאים כאן.

עמירה חיים: אני רוצה לומר שעשינו מאמץ גדול מאוד לגייס עוד שעות תקן ליישוב כדי לעזור לכם בנושא של יועצים, וגם תגבורים לימודיים.

עמירה חיים: הצלחנו עכשיו לגייס עוד 50 שעות תקן שיופנו לעיר.

עמירה חיים: התקציב שהשגתי הוא רק מאפריל.

עמירה חיים: החל מ-1.4 יהיו עוד 50 שעות תקן כדי לעזור לתלמידים בישוב.

עמירה חיים: אני מודה לכם על שבאתם לביקור.

עמירה חיים: יישר כוח לעושים במלאכה בישוב, ונמשיך הלאה.

אילן שלגי: אני מבקש לומר כמה דברים לסיכום.

אילן שלגי: היום הזה היה יום מאוד מלמד, וגם חווייתי.

אילן שלגי: מישהו שאל אותי אם הייתי אי פעם בשדרות.

אילן שלגי: כן, הייתי, לפני 30 שנה באיזה שירות מילואים עברתי פה כדי להוריד איזה חייל או לאסוף איזה חייל, וזה היה כבר בשעת דמדומים.

אילן שלגי: אין ספק שהתרשמנו מאוד משדרות, גם מהמראה החיצוני שלה וגם ובעיקר מהאנשים, ומצאנו שאפשר ללמוד מכם הרבה.

אילן שלגי: שמענו פה דברים מעניינים גם ממערכת החינוך בכלל במחוז הדרום.

אילן שלגי: אנחנו, חלק מחברי הוועדה, כולל יושב-ראש הוועדה, חדשים בוועדת החינוך והתרבות וגם חדשים בכנסת.

אילן שלגי: אנחנו מכירים את החינוך כאזרחים מעורבים, מהעשייה שלנו בשלבים כאלה או אחרים של החיים, אבל אנחנו נמצאים במסע לימוד.

אילן שלגי: אני שמח שבאנו כביקור ראשון וישיבה ראשונה בשטח לשדרות.

אילן שלגי: אני מתכוון להציע לוועדת החינוך והתרבות של הכנסת לשים עין על שדרות, במובן החיובי.

אילן שלגי: אני לא רוצה להיות יומרני, להישמע מבטיח ולומר שאנחנו נאמץ את שדרות אבל אנחנו נחליט לשים עין על שדרות.

אילן שלגי: אבקש מגברת יהודית גידלי, מנהלת הוועדה, לקבוע כבר תאריך בעוד שלושה חודשים לישיבה, הפעם בכנסת, עם פרנסי העיר שדרות ואנשי החינוך של שדרות בשביל להמשיך ולדבר, ללמוד ולשמוע מכם.

אילן שלגי: אנחנו לא מחלקים תקציבים.

אילן שלגי: אנחנו לא משרד האוצר ואפילו לא משרד החינוך.

אילן שלגי: יחד עם זה, אנחנו יכולים לדרוש ממשרד האוצר, וגם ממשרד החינוך להתייעל אבל לא בשטח.

אילן שלגי: תתייעלו בצמרת, תתייעלו בהנהלות.

אילן שלגי: אם יש מחוזות – לא מחוז הדרום – שהם פחות גדולים שפועלים פחות, תסגרו מחוז.

אילן שלגי: אם צריך לצמצם ולהתייעל אז בפקידות ולא במורים, ולא בשטח.

אילן שלגי: אני למשל לא מרוצה ממערכת החינוך הישראלית בכלל, שיוצאים תלמידים שלא יודעים להתבטא בעברית, לא בעל-פה ולא בכתב.

אילן שלגי: אני כרגע לא מתייחס לכישלון ולמצב העגום של לימודי המתמטיקה בישראל, על זה עובדים המומחים למתמטיקה ולחינוך.

אילן שלגי: שיטות מתמטיקה אפשר אולי לייבא מסינגפור אבל זה שאנחנו לא יודעים עברית – את זה לא נוכל לתקן בייבוא מסינגפור.

אילן שלגי: בעניין הזה אנחנו צריכים למצוא את הכוחות מתוכנו.

אילן שלגי: אני משוכנע שבמקומות כמו שדרות יש לא פחות תשובות מאשר בערים כמו הרצליה, חיפה או ירושלים.

אילן שלגי: אנחנו נצטרך לתת את הדעת איך להביא את האזרח הישראלי לרמה המתאימה למאה העשרים ואחת.

אילן שלגי: אנחנו צריכים גם לטפל בכך שיש במדינה הזאת אזרחים, היום בכיתות א' הם מהווים כבר כ-25%, שבכלל לא לומדים אנגלית ולא יְלַמדו אותם גם לאורך הדרך, אלא אם כן משרד החינוך סוף-סוף יחליט לכפות את החלטת הבג"ץ לתכנית ליבה.

אילן שלגי: משום שהיום יש מערכת שלמה של החינוך החרדי שמגדלת אזרחים בורים ובערים.

אילן שלגי: אנחנו כמערכת נצטרך לתת לעניין הזה תשובה כי מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה שיותר ויותר אזרחים יגדלו בלי כלים נכונים להתמודד עם החיים של חברה מודרנית.

אילן שלגי: התשובה לזה צריכה לבוא גם מלמטה, וגם משכנוע של ההורים שישלחו את הילדים שלהם למערכות החינוך שנותנות להם כלים, ורצוי כמובן שזה יהיה בתוך הישוב שלהם.

אילן שלגי: יש לנו סיכוי כלשהו, הרי חלו כמה שינויים במדינה, וגם יחסי הכוחות בין הזרמים השונים בחינוך קצת השתנו.

אילן שלגי: אני מקווה שהזרם הממלכתי יתחזק, ושהזרם הממלכתי-דתי ימשיך להיות חזק, ובמקומות כמו שדרות ימשיכו בתנופה המצוינת, ימשיכו בעשייה.

אילן שלגי: אבל אני מבקש שתשלמו משכורות.

אילן שלגי: אני לא בא מהצד של הלובי החברתי בפוליטיקה אבל משכורות אני מבקש לשלם.

אלי מויאל: שיחת טלפון אחת לשר פורז ואנחנו מסודרים.

אילן שלגי: מר אלי מויאל, תודה רבה על האירוח.

אלי מויאל: חברים, חברי הכנסת, אני חושב שהכל נאמר פה.

אלי מויאל: אני רוצה להודות לכם שבאתם לכאן.

אלי מויאל: נעמתם לנו מאוד ואני מקווה שגם אנחנו נעמנו לכם.

אלי מויאל: בעוד שלושה חודשים אנחנו ניפגש.

אלי מויאל: אנחנו נפתח את הישיבה הבאה בקריאת הפרוטוקול של הישיבה הנוכחית ונראה מה זז ומה לא זז.

אלי מויאל: בסופו של דבר אני האדם בשטח שצריך להביא את הדברים אל מקומם הנכון.

אלי מויאל: ברוח הזאת – אי אפשר בלי פוליטיקה – כל מה שאנחנו עושים זה קצת שינוי.

אלי מויאל: לא הרבה, רק קצת שינוי.

אלי מויאל: תודה רבה.

עמירה חיים: תודה רבה לצוות הפיקוח של מחוז דרום, שהוא צוות מהמעלה הראשונה.

עמירה חיים: אנחנו בוחרים את האנשים הטובים.

עמירה חיים: תודה רבה למפקחות על גני ילדים, בתי-ספר יסודיים ועל-יסודיים, ליועצות הבכירות, לחינוך המיוחד, לשירות הפסיכולוגי, למינהל חברה ונוער, לאגף שח"ר, למר מאיר סבג מהמחמ"ד ולכל האנשים שלי.

עמירה חיים: תודה מקרב לב.

עמירה חיים: וכמובן תודה רבה במיוחד למפקחת על המחוז, גברת גילה נגר.

אילן שלגי: תודה רבה לכולכם.