ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 592, 2005-09-13 10:00

אתי לבני: אני מבקשת לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אתי לבני: האם יש השגות?

אתי לבני: האם יש התנגדויות?

לאה נס: היועצת המשפטית מציגה בפני נוסח אחר.

אתי לבני: האם את רוצה לציין בפנינו מה ההבדל בין שני הנוסחים?

אפרת רוזן: הצעת החוק של חברת הכנסת לאה נס, שעברה בקריאה טרומית, מבקשת להטיל חובת פרסום על העמותות, שהן יפרסמו בשני עיתונים את מקבלי השכר הגבוה בעמותות, רק עמותות שנתמכות מבחינה ציבורית ורק מקבלי שכר שמקבלים פי שניים מהשכר הממוצע במשק.

אפרת רוזן: חשבנו שהרציונל של שקיפות מלאה ונגישות של הציבור הוא מאוד חיובי, וחייבים לקדם אותו, ורצינו להרחיב את הצעת החוק הזאת ולהטיל חובה יותר גדולה.

אפרת רוזן: אני אסביר את התיקונים שאנחנו מציעים.

אפרת רוזן: מובן שהנוסח לדיון זה הנוסח שעבר בקריאה טרומית, אנחנו רק מציעים נוסח חלופי.

אפרת רוזן: קודם כול הצענו שחובת הפרסום לא תוטל על העמותות, אלא תוטל על רשם העמותות, והרשם מסכים לזה.

אפרת רוזן: חשבנו שחבל שעל העמותות עצמן יוטל נטל כספי ופרסום אם הרשם יכול לעשות את זה.

לאה נס: הרשם מסכים שזה יהיה באינטרנט.

לאה נס: בעיתון זה אחרת ובאינטרנט זה אחרת, והשקיפות לציבור והזמינות שלו, למרות שהאינטרנט מאוד אין היום, במיוחד בוועדה הזאת, אבל יש הבדל בין עיתון, גם בימים מתקדמים אלה, לבין אינטרנט.

אתי לבני: הרעיון שהרשם יפרסם זה רעיון טוב, זה הופך את זה לחובה.

לאה נס: בהתחלה הם התנגדו.

לאה נס: מעבר לזה, אנחנו מדברים רק על עמותה שגם כך משלמת לבכיריה סכומים של לפחות פעמיים מהשכר הממוצע.

לאה נס: מי שיכול להרשות לעצמו לשלם פעמיים מהשכר הממוצע במשק לחלק מהבכירים שלו, יכול גם על מודעה קטנה בעיתון, שעולה מאות ספורות של שקלים, לשלם פעם בשנה.

לאה נס: זה בדיוק העניין, מי שלא משתמש בסכומים כאלה, ודאי שאני לא רוצה את זה ממנו.

אתי לבני: מיד נפתח את זה לדיון, קודם נראה את ההבדלים בין ההצעה שלך להצעה שקיבלנו.

אפרת רוזן: הבדל נוסף הוא שחשבנו, שפרסום בעיתונות יכול להיות יותר ספורדי מאשר מידע שנמצא נגיש כל הזמן באתר של הרשם.

אפרת רוזן: אפשר כמובן לדון על זה.

אתי לבני: אפשר גם וגם.

אפרת רוזן: אולי אפשר בכיוון הזה.

אפרת רוזן: הדבר נוסף הוא, שחשבנו, שזה צריך לחול על כל העמותות, לא רק על עמותות נתמכות.

אפרת רוזן: כיוון שיש היום חובה בחוק העמותות, שכל ועד של עמותה חייב פעם בשנה להגיש דוח כספי שאליו מצורפים חמשת מקבלי השכר הגבוה ביותר, חשבנו, שאולי אין טעם להגביל רק למי שמקבל פעמיים השכר הממוצע במשק, אלא להטיל את חובת הפרסום לגבי כל מה שהוועד מעביר לרשם, דהיינו, חמשת מקבלי השכר הגבוה ביותר.

אתי לבני: בנוסף על הדרישה הזאת?

אפרת רוזן: זה כולל את הדרישה הזאת.

לאה נס: אומנם את מנסה להציג תמונה שאת מרחיבה, אבל את מצמצמת, כי כשאת מדברת על האתר של הרשם עצמו, זה מצמצם.

לאה נס: לכן הרשם מסכים, כי אין לו שום עלות.

אפרת רוזן: אני אגמור לתאר את הנוסח.

אפרת רוזן: יש פה גם גרסה ב', סעיף קטן (ב).

אפרת רוזן: הסעיף הזה, אפשר לדון בו עכשיו, אפשר לדון בו לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כי כולם מסכימים שהרציונל הוא שקיפות ונגישות.

אפרת רוזן: המחלוקת היא בשאלה איך לעשות את זה.

אפרת רוזן: יכול להיות שיש באמת עמותות מאוד קטנות, שלא מקבלים בהן שכר גבוה, ואין טעם להטיל עליהן את חובת הפרסום הזאת, ואז אולי אפשר לקבוע בתקנות, אפשר שהן יובאו לאישור ועדת החוקה – אפשר למצוא כל מיני מנגנונים שקובעים קריטריונים.

לאה נס: החוק שלי לא מדבר על העמותות הללו.

אתי לבני: היא רוצה להרחיב לכל העמותות, לא רק לאלה שנתמכות.

לאה נס: היא בעצם מצמצמת שוב.

אתי לבני: מה זו החלופה השנייה?

אפרת רוזן: היא משהו ראשוני, שאולי בצו, אפשר במקום זה בתקנות, ששר המשפטים יוכל לפטור עמותות מסוימות מחובת הפרסום באינטרנט, אם מדובר במקבלי שכר נמוך.

לאה נס: אני לא מבינה, האם הוא יפטור מי שיש לו פעמיים שכר ממוצע?

אפרת רוזן: פחות.

לאה נס: אם יש לו פחות, אין לי בעיה.

אתי לבני: אפרת רוזן, את מוסיפה את אתר האינטרנט או לחילופין- - -

אפרת רוזן: אני אומרת שחובת הפרסום על הרשם, לא על העמותות, חובת הפרסום באינטרנט, וחובת הפרסום היא על כל העמותות, לא רק עמותות מתמחות, וחובת הפרסום לגבי חמשת מקבלי השכר.

אתי לבני: האם זה בנוסף לאלה שמקבלים פי שניים?

אפרת רוזן: לרוב הם נמצאים בין חמשת מקבלי השכר.

אפרת רוזן: אני לא רוצה לפגוע בפרטיות, ויש פה גם נושאים של הגנת הפרטיות.

לאה נס: על החמישה בין כה וכה מפרסמים, מדובר על החמישה שמחויבים לרשם העמותות.

אפרת רוזן: נכון.

אפרת רוזן: היום החוק קובע שחייבים להעביר לרשם העמותות פעם בשנה רשימה של חמשת מקבלי השכר הגבוה ביותר.

אפרת רוזן: אני עושה תמונת ראי של זה באינטרנט, וגם היום זה נגיש אצל הרשם, כל בן אדם יכול לבוא ולבקש מהרשם לראות את זה.

אפרת רוזן: הבעיה היא שזה לא נגיש מספיק לציבור.

לאה נס: יש קצת הבדל בין אינטרנט לעיתון.

אתי לבני: היום זה רק חמשת מקבלי השכר הגבוה?

לאה נס: היום זה רק אצל הרשם.

לאה נס: תפני לרשם – את יכולה לקבל את הפרטים.

אתי לבני: רק חמשת מקבלי השכר הגבוה ביותר, ואת מנסה להרחיב את זה גם על כל מי שמקבל מעל פעמיים השכר הממוצע.

לאה נס: לא, אם מישהו מתוכם מקבל פעמיים.

לאה נס: הם כבר חייבים לתת לרשם פעם בשנה את הדיווח על החמישה.

לאה נס: אני אומרת, שאם מישהו מהחמישה האלה מקבל מעל פעמיים מהשכר הממוצע, את זה יפרסמו בעיתון.

לאה נס: השאר, ודאי שלא.

לאה נס: אפרת רוזן, עושה רושם שהיא מרחיבה, אבל היא לא מרחיבה, כי בין כה וכה הנתון נמצא, אז שתעביר כך לאינטרנט, ושלום על ישראל.

אתי לבני: זה יכול להיות גם בנוסף, כי אלה יכולים להיות החמישה שמקבלים את השכר הגבוה ביותר, ויש עוד עשרה שמקבלים פעמיים השכר הממוצע.

לאה נס: השכר הגבוה מוגדר, לפחות לפי הצעת החוק שלי, מעל פעמיים השכר הממוצע, וזה נקרא שכר גבוה.

אפרת רוזן: מבין חמשת מקבלי השכר הגבוה.

אתי לבני: לא בהכרח, יכולים להיות עוד עשרה אחרים, אם זו עמותה גבוהה.

אפרת רוזן: בהצעה כרגע מדובר על מבין החמישה.

לאה נס: לרשם העמותות את מגישה רק חמישה.

אתי לבני: אם יש עוד אנשים שמקבלים?

לאה נס: זו בעיה אחרת שהרשם לא מבקש את זה.

אתי לבני: את מבקשת רק את חמשת מקבלי השכר הגבוה, ואם יש עוד כאלה שמקבלים פעמיים השכר הממוצע, את לא יודעת.

לאה נס: יכול להיות, אבל לא ביקשתי, כי זה אפילו לא מגיע לידי הרשם, אין לנו שום מידע על זה.

לאה נס: האינפורמציה על החמישה, בעצם נמצאת אצל הציבור, את באופן פרטי יכולה ללכת לרשם ולבקש, אבל לא עושים את זה.

לאה נס: מה שקורה, שדווקא בגלל זה העמותות יוצאות ניזוקות, כי לא תורמים, כי כולם חושדים שהמטרה לא מקדשת את האמצעים, וכשאתה רוצה לתרום למישהו נזקק, אתה לא עושה את זה בדרך של עמותות.

לאה נס: אם יידעו שהעמותות לא מנפחות מנגנון, אנשים יתרמו.

לאה נס: זה בא לשרת את שני הצדדים.

אתי לבני: החמישה האלה הם ללא שמות, ויש הצעות חוק מקבילות שמבקשות כן לפרסם את שמות חמשת מקבלי השכר הגבוה.

אתי לבני: ההצעה שלך מדברת רק על אותם חמישה ששמותיהם לא מפורסמים.

אפרת רוזן: אצל רשם העמותות יש שמות?

אביטל שרייבר: כיום זה עם שמות.

אביטל שרייבר: בתיק העמותה זה קיים עם שמות.

אתי לבני: מה יש באינטרנט?

אביטל שרייבר: כיום לא קיים כלום.

אביטל שרייבר: זו ההצעה החלופית שאנחנו מסכימים לה.

אתי לבני: האם השמות פתוחים לעיון הציבור?

אביטל שרייבר: כן, זה מתויק בתיק העמותה, אנשים יכולים לבוא, לשלם אגרה ולעיין בתיק.

אתי לבני: אם זה יהיה באינטרנט, זה יבוא עם השמות.

אביטל שרייבר: זו שאלה שצריך לדון בה.

אתי לבני: יש הצעות מקבילות, שרצינו לאחד, שיהיו השמות, וכך אולי ניתן מענה גם להצעות האחרות.

לאה נס: אין פה בעיה של פרטיות, כי את באופן פרטי יכולה לדעת את השמות של כולם, אם את באה לרשם ומבקשת, זו זכותך.

לאה נס: אני רוצה להקל על הציבור.

אתי לבני: השאלה אם באתר האינטרנט יהיו השמות של אותם חמישה שמקבלים את השכר הגבוה, לפחות באתר האינטרנט, ואולי אחר כך גם בעיתון.

לאה נס: ברגע שיפורסם בעיתון שבכיריה של עמותה זו וזו מקבלים כך וכך, אני אעשה את החשבון שלי אם אני רוצה לתרום לעמותה או לא לתרום לה.

לאה נס: זה החשבון שלי.

לאה נס: השם פחות חשוב במטרה שלי.

אתי לבני: נשמע מה אומרים הנציגים.

עדנה הראל: חשבנו שהמטרה של פרסום מקבלי השכר בעמותות בכלל היא מטרה ראויה, כמו שרשם העמותות יפרט, וזה נמצא בתוכנית העבודה של רשם העמותות, של המשרד.

עדנה הראל: עם זאת, אני רוצה לנסות ולהסביר למה לדעתנו פרסום בעיתונות, שבא כחובה על עמותה, הוא דבר פחות טוב לעומת פרסום באינטרנט.

עדנה הראל: הפרסום בעיתונות הוא פרסום ביום מסוים, בעיתון מסוים, חשוף למי שבאופן אקראי הסתכל באותיות הקטנות.

עדנה הראל: מישהו סיפר לי שפרסמו אודות עמותה מסוימת, שאני אולי מתעניינת ברעתה, לכי תחפשי את העיתון הספציפי, את העמוד הספציפי, את המודעה כמו המודעות של תכנון ובנייה שהתפרסמו.

עדנה הראל: לעומת זאת, כאשר רשם העמותות מפרסם באופן כללי, משותף לכול, זה נמצא ב"שער הממשלה", זה לא איזה אתר חשוך, אני יכולה להיכנס לפי שם העמותה ולבדוק.

עדנה הראל: האינטרנט זה דבר נגיש.

אתי לבני: אולי בנוסף?

עדנה הראל: אנחנו לא חושבים שצריכים להטיל הוצאה כזאת על עמותה.

עדנה הראל: פרסום בעיתונות זה דבר יקר, ודאי יקר כשזו הוצאה קבועה שצריכה לבוא בנוסף להוצאות נוספות, זו הוצאה שאת לא משיגה בצדה תוצר, כי יש עמותות שהן קטנות, שמתנהלות בתקציבים קטנים.

עדנה הראל: עמותה לבית כנסת למשל, יש שם שני אנשים בלבד, אחד מגייס תרומות, והוא כן מקבל פעמיים, למה צריך להשית על אותם תורמים מסכנים את ההוצאה החד-פעמית הזאת של פרסום בעיתון כל שנה, בשביל מה?

עדנה הראל: לדעתנו, המידע ישיג את המטרה טוב יותר אם הוא יהיה במקום קבוע, על גבי לוח המודעות הממשלתי השוטף, והעלויות לא יהיו על העמותות הספציפיות.

עדנה הראל: הטיעון שהפרסום באינטרנט נעדר עלויות, זה טיעון שאנחנו מבקשים לחלוק עליו, ומיד תקבלי הסבר מרשם העמותות מה העלויות שכרוכות בהעלאה לאתר.

עדנה הראל: יש שאלה של תוכנה, יש כל מיני שאלות שצריך להתמודד איתן, אבל הממשלה חושבת שזה דבר ראוי, שצריך לפרסם, אבל שנישא בהוצאות באופן משותף וכללי.

עדנה הראל: דבר נוסף, אנחנו לא רואים הצדקה להבחין בין עמותות שמשלמות דווקא פעמיים השכר הממוצע לעמותות אחרות.

עדנה הראל: חמשת מקבלי השכר הגבוה, זו קביעה שהחוק קבע כבר היום, שזה דבר שראוי להגיע לידיעת הציבור, גם משום שהעמותות הן גורמים שאוספים תרומות למוסדות ציבוריים וכן הלאה.

עדנה הראל: פעמיים השכר הממוצע במשק, זה יכול להיות מעט מאוד בעמותה בסדר גודל גדול, כמו החברה להגנת הטבע.

עדנה הראל: זה יכול להיות הרבה מאוד בעמותה לבית כנסת או ועד בית וכן הלאה.

עדנה הראל: פעמיים השכר הממוצע במשק, זה שרירותי מדי בשים לב להבדל בין סוגי העמותות שונות.

עדנה הראל: זה כן רחב יותר, וראוי שהמידע הזה יהיה נגיש לציבור.

עדנה הראל: לא צריך ללכת לרשם העמותות לשלם אגרה, להתחיל לחטט בתיקים של כלל העמותות.

עדנה הראל: לכן, ההצעה מרחיבה, ובמובן הזה אנחנו שותפים להצעת הייעוץ המשפטי של הכנסת, שזה חל על כל העמותות, ושזה יתפרסם באופן מרוכז ובאופן קבוע ושוטף באתר האינטרנט של הממשלה, באתר הספציפי של רשם העמותות.

אתי לבני: האם את מסתפקת בחמשת השמות, או שאת רוצה שיהיו גם אלה שמקבלים שכר פי שניים?

עדנה הראל: החוק הקיים היום מספיק, כי יש סדר הגודל של פעולות העמותה, יש התקציב השנתי של העמותה, ביחס לזה, חמשת מקבלי השכר הגבוה ביותר נותן אינדיקציה למה שקורה מבחינת שכר.

עדנה הראל: יש בעיות, יש חברים בעמותה, יש גורמים ציבוריים רלוונטיים, יש תורמים, יכולים לשאול יותר שאלות, אבל דווקא להגיד באופן שרירותי "פעמיים השכר הממוצע במשק"?

אתי לבני: איזה קריטריון אחר את מציעה?

אתי לבני: כמו שאת ציינת את החברה להגנת הטבע, אם אנחנו רואים שכל 100 מקבלי השכר מקבלים שכר גבוה מאוד, זה נותן איזה אינדיקציה על הבזבוזים או על ההוצאות הכספיות.

עדנה הראל: אם כל ה-100 מקבלים מעל פי שניים מהשכר הממוצע, אני מניחה שהנשיא והמנכ"ל יקבלו פי 15.

עדנה הראל: אם הם יקבלו פי 15 – מישהו ישאל שאלות, התורמים ישאלו שאלות, החברים האחרים ישאלו שאלות, הרי חברים רואים יותר חומר מאשר מה שפתוח לעיני הציבור.

עדנה הראל: אולי פעמיים השכר הממוצע במשק בחברה כזאת זה כן סביר, אני לא יודעת.

עדנה הראל: פה את כבר נכנסת לכל מיני שאלות, שעוד פעם יחייבו אותנו בהגנת הפרטיות.

אתי לבני: חמישה זה מספיק, ונותן לך פרופיל של החברה.

אביטל שרייבר: אני רוצה לומר, כמו שעדנה הראל אמרה, שלנו חשוב מאוד נושא השקיפות, לא רק בהיבט של חמשת מקבלי השכר הגבוה, אלא בכלל, בכל החומר שעמותה מגישה לנו וחייבת להגיש על פי חוק, כולל הדוחות הכספיים, כולל ביקורות שאנחנו עורכים.

אביטל שרייבר: הנושא של האינטרנט לא התעורר במסגרת ההצעה הזאת, זה כבר עלה אצלנו בעבר, ונמצא במסגרת תוכנית העבודה שלנו.

אביטל שרייבר: וזה כן כרוך בעלויות, יצטרכו לשים לב, בניסוח הסופי של ההצעה, לזמן שזה ייקח.

אביטל שרייבר: זה לא משהו פשוט לעשות, זה דורש, או הקלדה של כל החומר, ואנחנו מקבלים אלפי דיווחים בשנה, או סריקה של כל החומר, וזה דורש פיתוח של התוכנה.

אביטל שרייבר: קיבלנו אישור עקרוני מהמשרד להסכים להצעה, למרות העלויות האלה, אבל צריך להביא בחשבון את העלויות ואת הזמן.

אביטל שרייבר: לגבי העיתון, גם אנחנו סבורים שאין הצדקה לדרוש מהעמותות את העלות, וגם אנחנו חושבים שזה לא ממש יועיל לעומת הנטל שזה יטיל עליהן, גם מבחינת האכיפה, האכיפה היא בעייתית – מי יקרא את העיתונים ויבדוק שאכן עמותה פרסמה או לא פרסמה.

אביטל שרייבר: כאשר אתר רשם העמותות יהפוך למה שאנחנו מצפים שיהיה, הוא יהיה כתובת טובה, ואנשים מראש יידעו שזה מקום, שכל נתון שרוצים לדעת על עמותה אפשר לפנות לשם, ואז גם החשיפה של מקבלי השכר הגבוה תהיה יעילה.

אביטל שרייבר: יש עוד כל מיני ניואנסים שנצטרך לעבוד עליהם.

אביטל שרייבר: לדוגמה, לפרסם עם השמות של האנשים או בלי השמות.

אתי לבני: האם אתם רוצים לדון בזה עכשיו או לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית?

אפרת רוזן: אפשר להסכים על נוסח כללי, ולדון בפרטים לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

אתי לבני: מה העמדה שלכם בגדול?

אביטל שרייבר: בגדול, להטיל את החובה עלינו לפרסם את הפרטים באינטרנט.

אביטל שרייבר: לגבי השמות, אין לנו עמדה מגובשת.

אביטל שרייבר: לא הספקנו לגבש עמדה סופית בעניין מאתמול להיום.

אביטל שרייבר: כרגע זה מופיע בתיקי העמותה עם שמות.

אביטל שרייבר: הנושא של פגיעה בפרטיות עלה בפורומים שונים, אני חושבת שכדאי לבדוק את הנושא יותר לעומק.

אתי לבני: לדיון, לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, תכינו את כל נושא של פרסום השמות, כי זה בהחלט גורם מרתיע.

שרה זילברשטיין: אני מנכ"ל מגזר ההתנדבות והמלכ"רים, ארגון הגג למוסדות ללא כוונת רווח.

שרה זילברשטיין: אנחנו יותר מתומכים בגישת השקיפות והצורך לפרסם באתר הרשם, ואנחנו מצפים לזה.

שרה זילברשטיין: אנחנו בעצמנו העלינו לאתר שלנו אותם השמות של אותן עמותות, ואנחנו רואים שהציבור מתעניין ובודק.

שרה זילברשטיין: נקודה שנייה שאני רוצה לציין היא, שבקטע של רשם העמותות אנחנו משלמים אגרה של 1,400 שקלים בשנה, וזה יותר מאשר חברות עסקיות, ואנחנו מצפים שהשירות של העלאת השמות לאתר, הוא יהיה בהחלט כחלק מהשירות.

שרה זילברשטיין: האינטרס שלנו הוא שתהיה שקיפות יותר גדולה, שיראו את ההבדל בין העמותות שמתנהלות נכון לאלה שאינן מתנהלות נכון.

שרה זילברשטיין: זה בהחלט אינטרס שלנו, ולכן אנחנו מצפים מרשם העמותות שיעשה עבודתו נאמנה ויפרסם את הדבר באתר.

שרה זילברשטיין: עם זאת, אנחנו בהחלט מסויגים בנושא השמות, אנחנו חושבים שהתפקידים ראויים.

שרה זילברשטיין: בסופו של דבר, יש תחלופה של כוח אדם, וזה לא משנה השם, אלא מה שחשוב, שאותה עמותה לאותו בעל תפקיד משלמת כך וכך, ואני כבר לא מדברת על צנעת הפרט וכן הלאה.

שרה זילברשטיין: בסופו של דבר זה הליך מאוד נכון – שיקוף עלויות השכר, אבל לא פרסום שמות בעלי התפקידים.

שרה זילברשטיין: דבר נוסף.

שרה זילברשטיין: החשב הכללי בהוראותיו מדבר על הנושא של "הנהלה וכלליות", ויש בהחלט פיקוח רציני ביותר היום, ושום עמותה לא יכולה לקבל אגורה מהמדינה במידה והיא עוברת את ההוראות ב"הנהלה וכלליות", ויש שם כל מכלול השכר.

שרה זילברשטיין: אני כבר לא מדבר על ועדת ארידור וכל מה שהיא עושה היום.

שרה זילברשטיין: היום, בסופו של דבר, חלק מהפיקוח על העמותות נעשה בצורה מאוד נחרצת.

שרה זילברשטיין: זה החשב הכללי, כל משרדי הממשלה, רשם העמותות שבודק את הנושא של ניהול תקין לפי הנושא של "הנהלה וכלליות", כך שממילא זה מפוקח.

שרה זילברשטיין: דבר נוסף.

שרה זילברשטיין: כל קרן היום, והפילנתרופים הרציניים, כל אחד מבקש היום מהעמותה את חמשת מקבלי השכר הגבוה, והיום זה כבר נורמה, כך שהנושא של העיתונות אולי יכול לתת מידע בידי הציבור הכללי, אבל גם לציבור שתורם תרומה רצינית, האתר הוא דבר שהוא עובד איתו.

שרה זילברשטיין: אני בהחלט מסכימה, ואני לא אחזור על כל מה שנאמר פה, בנושא האתר.

שרה זילברשטיין: צריך נוהל עבודה, אפילו לא בחקיקה.

שרה זילברשטיין: כמו שכל הגופים היום מתחילים להיות שקופים לציבור, אנחנו מצפים שרשם העמותות ישקף לציבור את הדברים האלה.

אתי לבני: שמעת, הם מתכוננים לזה.

אביטל שרייבר: אנחנו בשלבים של הכנה.

אתי לבני: מתי תהיו מוכנים?

אביטל שרייבר: קשה לי לתת הערכה של לוח-זמנים, כי זה תלוי תקציב.

אביטל שרייבר: זה בוודאי לא יהיה בשנת 2005, אבל אנחנו מתכננים ל-2006.

אתי לבני: המשמעות של החקיקה, אם אתם מסכימים, זה, לזרז את לוח-הזמנים.

אביטל שרייבר: אני מקווה שההחלטה תעזור לנו לזרז את לוח-הזמנים.

לאה נס: הצעת החוק הזאת הונחה מזמן.

אתי לבני: האם בתחילת 2006 זה יהיה?

אביטל שרייבר: בשנת 2006 אנחנו מקווים לעשות את התכנון.

אביטל שרייבר: זה תלוי בתקציב, ומובן שאנחנו לא מחליטים על התקציב של עצמנו.

אתי לבני: מה עלות הפרויקט הזה?

אביטל שרייבר: אני לא יכולה לדבר על עלות מדויקת, כי השאלה היא, האם הולכים על האתר כולו או הולכים רק על הנושא הספציפי שבהצעת החוק.

אביטל שרייבר: אני יודעת שבכנסת נבחן הנושא של העלות של העניין הזה, במסגרת ההצעה של גילה פינקלשטיין.

אביטל שרייבר: ניסיתי לברר ולא הצלחתי להגיע לשורה התחתונה למה לא המשיכו בהליך החקיקה, והאם הגיעו לעלויות סופיות.

אביטל שרייבר: הם ישבו איתנו כדי לבדוק את זה.

לאה נס: אין לי ספק שהחוק הזה יגרום להם לעשות לפחות את זה, ואחר כך הם יתקדמו.

לאה נס: אני מקבלת את עניין האינטרנט, זה גם ישדרג את רשם העמותות כי זה יגרום לו, מעבר לחובה הזאת, לעשות דברים אחרים שהוא צריך.

לאה נס: כמובן, לקריאה הראשונה אני אסתפק בזה, אבל לקריאה השנייה והקריאה השלישית הייתי מבקשת לבדוק את הנושא של הפרסום החד-פעמי בעיתון, אני לא חושבת שזאת עלות כל כך גדולה.

לאה נס: אפשר לברר בדיוק כמה עולה מודעה קטנה שמפרסמים, גם צריך לדעת איפה היא נמצאת.

לאה נס: מי שזה לא מעניין אותו לא מסתכל במודעות של תכנון ובנייה, מי שמעניין אותו, כן יסתכל.

לאה נס: אני חושבת שזאת לא עלות כל כך גדולה כשמפרסמים פעם בשנה.

לאה נס: סך הכול יש אגרה, סכום גבוה, שמשלמים לרשם העמותות, וצריך לברר כמה מודעה קטנה עולה, עד כמה שאני יודעת זה מאות ספורות של שקלים.

לאה נס: צריך לברר.

לאה נס: יכול להיות שזה דבר שאפשר להוסיף.

אתי לבני: את מוכנה להביא את הצעת החוק כמו שהיא לקריאה ראשונה?

לאה נס: כן.

אתי לבני: החיסרון של פרסום בעיתון, כשאת מתעניינת בעמותה, אם את רוצה לתרום או מתעניינת בה, את תסתכלי, אם לא, אז לא.

אתי לבני: אף פעם לא תהיי מחוברת למועד הנכון כשאת רוצה את האינפורמציה, אלא דרך האינטרנט.

לאה נס: יש משהו בפרסום בעיתונות, גם בעניין של חוק תכנון ובנייה.

לאה נס: עובדה שמפרסמים בעיתון אם יש התנגדויות, זו חובה.

לאה נס: מי צריך לחשוב שבדיוק פלוני הולך לבקש אישור של הרחבה?

אתי לבני: אנשים שבסביבה יודעים שזה חלק מהתהליך, אז אולי הם מחפשים.

לאה נס: זה שווה בדיקה, אבל אני מקבלת את רוח הדברים.

אפרת רוזן: אני מציעה שלקריאה ראשונה נסתפק בכלל בלי החריג, כלומר, רק בסעיף קטן (א), שקובע את הכלל, ונחשוב על חריגים, אם צריך בכלל.

עדנה הראל: נשאיר פתוח, כי אני כן חושבת שיש מקום, רק לא בנוסח הזה.

אפרת רוזן: נבדוק לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית אם אפשר לעשות, בתקנות או בצו, אפשרות להחריג חלק מהדברים.

אפרת רוזן: "פרסום מקבלי השכר הגבוה ביותר 39א.

אפרת רוזן: (א) הגישה הוועדה לרשם הודעה כאמור בסעיף 36 (ב), יפרסם הרשם באתר האינטרנט של משרד המשפטים פירוט של כל התשלומים ששילמה העמותה או שהתחייבה לשלם כאמור באותו סעיף קטן.

אפרת רוזן: " אפשר לכתוב כבר עכשיו הוראת תחילה, כי צריך היערכות.

עדנה הראל: נבדוק בצורה יותר מסודרת כמה זמן.

אתי לבני: תגידו לנו מתי תהיו מוכנים להתחיל, ובלבד שזה יהיה בתחילת 2006.

לאה נס: אני מציעה שתכתבי הוראת תחילה עכשיו.

אתי לבני: שישה חודשים זה מספיק, מדובר רק על השמות, לא צריך כל כך הרבה זמן.

אפרת רוזן: "שישה חודשים מיום כניסתו לתוקף של החוק.

אפרת רוזן: "

עדנה הראל: נקודה אחת היא העלאת מידע קיים, אבל אם רוצים שלתוכנה תהיה גם יכולת עדכון של חומר שנכנס, למשל, משתנה שכר או החלטות חדשות שמתקבלות, יש פה שאלות שצריך לגמור לעבד אותן.

אתי לבני: זה לא נראה לי פרוייקט אדיר.

אתי לבני: אנחנו מביאים את הצעת החוק כנוסחה לקריאה ראשונה.

אתי לבני: מי בעד?

אתי לבני: בעד – פה אחד.