ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 586, 2005-08-30 13:00

מיכאל איתן: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

קרן וינשל: הם מבקשים שנאשר עוד דחייה של ה-7 ₪ כדי שהם יוכלו לנסח סופית את ההסדר.

יוסי הלוי: הדיון היום נקבע להארכת התקנות, ואין לנו התנגדות לזה.

קרן וינשל: סקירה מהירה; המצב הוא שעד 2002 עוקלו גם מהבנקים וגם מחברות הביטוח כספים של חייבים על-ידי ההוצאה לפועל בלי לשלם להם כסף על החיפוש ועל תפיסת העיקול.

קרן וינשל: המצב הזה תוקן בשנת 2002, כשיש חובה שהיא על החייב, מגולגלת על החייב- -

לאה רקובר: משלם תשלום של 7 ₪ היום בעד כל בקשה, והבקשה הזו משוגרת למרכזי הבנקים.

לאה רקובר: בנק זה בקשה.

קרן וינשל: אנו מדברים על תשלום לצד השלישי על חיפוש, תפיסת העיקול.

קרן וינשל: סכום התשלום הזה במקור, כשנקבע ב-2002, אמרו שהתשלום יהיה 2 ₪ אם לא נתפס עיקול, כי אז הבנקים או חברות הביטוח אומרים: אין חשבון, ונגמר הסיפור.

קרן וינשל: אם יש חשבון, הם צריכים לעקוב אחריו 90 יום, עושים פעולות, לכן הם אמורים לקבל תשלום של 25 ₪.

קרן וינשל: מערכת ההוצאה לפועל לא ערוכה לתשלום הדיפרנציאצי, ולכן דחינו את זה בשנה וחצי.

קרן וינשל: אחרי כן הם עדיין לא היו ערוכים והתשלום שנקבע היה קבוע - 9 ש"ח.

קרן וינשל: אחרי כן הם עדיין לא היו ערוכים והארכנו את זה לעוד פרק זמן של חצי שנה, לדעתי, ואז הורדנו את הסכום ל-7 ₪.

קרן וינשל: כלומר הם היו יכולים להיות מוכנים, אך מערכת בתי המשפט גילתה שזה עולה הרבה כסף.

לאה רקובר: מערכת ההוצאה לפועל נערכה מבחינה מחשובית לתשלום הדיפרנציאלי ולכך שהתשלומים יועברו דרכה, אך לא נלקחו בחשבון שני אלמנטים; התכנון היה שמחלק מהזוכים שאינם משלמים באמצעות הרשאה לחיוב חשבון ייגבה מראש סכום של 25 ₪, הבקשה תוזרם לבנק, ולפי תשובת הבנק, חלק מהכסף יוחזר בכסף לזוכים.

לאה רקובר: כאשר יש הרשאה לחיוב חשבון, התכנון היה כזה: זוכה מגיש בקשה לבצע עיקול.

לאה רקובר: היא מוזרמת לבנק והוא נותן תשובה.

לאה רקובר: אם תשובתו שלילית, מחייבים את חשבון הזוכה ב-2 ₪.

לאה רקובר: אם חיובית, ב-25 ₪.

לאה רקובר: יש זוכים שאין להם הסדר של הרשאה לחיוב חשבון, שאפשר לחייב חשבונם בשלבים מאוחרים יותר.

לאה רקובר: נשארה קבוצת זוכים שמשלמים במזומן.

לאה רקובר: לגבי קבוצה זו ההסדר שתוכנן היה שהם ישלמו מראש 25 ₪ ועל-פי תוצאת הבקשה, לחלק יוחזר הכסף.

לאה רקובר: כל מהלך ההחזרה, מהי תשובה חיובית ושלילית, תוכנן שיוציאו צ'קים שמחזירים את הסכומים לזוכים, זה לא הגיוני, ותוכנן גם שייגבו את ה-25 ₪, ועלתה שאלת הריבית שאינה פתורה.

לאה רקובר: מנהל בתי המשפט, הדברים הובאו לידיעתו, הוא ביקש לעצור הכל והגשנו את הדחייה האחרונה.

לאה רקובר: המשמעות של הפקת הצ'קים, ניהולם, שליחתם בדואר רשום היא עלות של 10 מיליון ₪, אנו יכולים להראות את החישובים, ויש העלות של שמירת הכסף.

לאה רקובר: בועז אוקון ביקש לעצור הכל, הוא הרים לך טלפון כאשר התברר לו הנושא הזה.

לאה רקובר: באנו בדברים גם עם ניהול הבנקים, יש מכתב מפורט לפי דרישתו של יצחק לוי שניהל את הישיבה שבה התבקשה האורכה, שלחנו דיווח מפורט של מצב העניינים.

לאה רקובר: זה נשלח אליך לפני חודש.

לאה רקובר: לאחר מכתב זה קיימנו עוד ישיבות עם איגוד הבנקים, מנהל בתי המשפט נכנס לעובי הקורה והגענו עם איגוד הבנקים להסדר, שמקובל על לשכת עורכי הדין, ויש הסמכה לגבי ההסדר שמבחינת מערכות המחשוב של בית המשפט, הן ממשיכות לפעול, אנו לא משנים את התשלום הדיפרנציאלי, הוא ממשיך לחול, אך המערכות ממשיכות לתפקד כמעט כאילו מדובר בסכום קבוע, כל ההפקה של התשלומים – יזוכו על-ידי הבנקים, צדדי ג' יזכו את חשבונות הזכאים להפרש בגין תשובה שלילית, וזה מה שיביא לחיסכון של אותם 10 מיליון ₪.

מיכאל איתן: לפי ההסדר, מה שמתכננים, בא הזוכה ללשכת הוצאה לפועל, אומר: אני רוצה לעשות סריקה ועיקול חשבון בנק, נגיד בארבעה.

מיכאל איתן: הוא משלם 100 ₪ עבור החיפוש.

מיכאל איתן: מצאו באחד.

טל נד"ב: יש שלוש קבוצות של זוכים, ולכל אחת הסדר שונה.

טל נד"ב: קבוצה אחת שהיא כ-90% מהזוכים עובדת באמצעות עורכי דין שמקושרים ישירות להוצאה לפועל.

טל נד"ב: קבוצה זו מזינה ישירות את צווי העיקול מהמשרד של עורך הדין במחשב להוצאה לפועל, הם לא משלמים מראש שום דבר.

טל נד"ב: הם נתנו מראש להנהלת בתי המשפט או הרשאה לחיוב חשבונם, או הפקידו פיקדון, ואחרי שחזרה תשובה, מחייבים אותם בסכום המלא.

טל נד"ב: זה הרוב המכריע.

טל נד"ב: יש עוד שתי קבוצות שנקראים בלתי-מיוצגים, באים באמצעות עורך דין שלא עובד דרך המערכות הגדולות או באים בעצמם.

טל נד"ב: הם מתפצלים לסוג אחד שמוכן לתת מספר חשבון להחזרת הכסף, לדעתי, זה יהיה הרוב המכריע.

טל נד"ב: אותם אנשים ייתנו את ה-25 ₪, ייפתח להם ו העיקול ויישלח, אם התשובה לצו העיקול תהיה חיובית, הם שילמו את ה-25 ₪.

טל נד"ב: אם שלילית, הבנקים לקחו על עצמם לזכות את חשבונם בהפרש.

מיכאל איתן: למה אנו לא הלכנו על תשלום אחיד?

קרן וינשל: זו שאלה טובה.

קרן וינשל: הבעיה היא הסכום.

לאה רקובר: לשכת עורכי הדין לא מוכנים.

אריה אריאלי: צדדי ג' זה לא רק בנקים.

פרדי וידר: הפתרון הנכון הוא שהתשלומים יהיו דיפרנציאליים, כיוון שמדובר במוצרים שונים.

פרדי וידר: כשכל התמחירים שהוצגו בפני ועדות קודמות הראו עלות הרבה יותר גבוהה, 25 ₪ אינו העלות האמיתית.

פרדי וידר: הסיבוך שאתה אומר הוא לא של מי שצריך לבצע את זה.

פרדי וידר: למעלה מ-90%, לא צריכה להיות בעיה.

פרדי וידר: תשלום אחיד הוא פתרון מעוות.

מיכאל איתן: האדם שמבקש את הסריקה הזאת, בדרך כלל, מה המספר הממוצע שהוא מבקש?

אריה כהן: עד לפני 2002 עשינו 45 מיליון עיקולים, צדדי ג', שלא שילמו כסף, אז היו מגישים בממוצע בין 70-100 גופים צדדי ג'.

אריה כהן: מאז 2002 ירדנו ל-3 מיליון עיקולים בשנה.

אריה כהן: בממוצע מדובר ב-5-7 גופים ליום.

מיכאל איתן: מה אחוז הסריקות שמעלות ממצא חיובי?

אריה כהן: בממוצע, 84% זה שלילי, 9% חיובי ו-7% שעוד לא אושר, כלומר בערך 87% שלילי.

מיכאל איתן: מדוע אני לא יכול לקבוע שאני לוקח 86% מה-2, שזה 1.72 פלוס 15% מ-25 שזה 37.5 אגורות, ומחבר את זה יחד, וזה ייתן לי 5.50?

מיכאל איתן: נגיד שאעלה את זה ל-6, ואומר: כל בקשה עולה 6 ₪.

מיכאל איתן: לא פגעת - לא פגעת.

פרדי וידר: הממוצע לא יכול לשקף.

מיכאל איתן: לכן קודם אני בודק.

פרדי וידר: אביא לך את הנתונים.

אריה כהן: לגבי התשלום האחיד, היתה ועדה בראשות השופט בר אופיר.

אריה כהן: הנהלת בתי המשפט, לשכת עורכי הדין וחברות הביטוח רצו ללכת לתשלום האחיד, הבנקים לא היו מוכנים ללכת לנושא התשלום האחיד, לכן זה הגיע לוועדה ופה הוחלט על התשלום הדיפרנציאלי.

מיכאל איתן: אני לא יודע למה החלטתי כך.

רפי רוס: זה לא נכון, מה שאתה אומר.

מיכאל איתן: יש הרבה דברים בחיים שאתה אומר:

מיכאל איתן: זה לא צודק, אך זה יעיל וכך זה יהיה.

אריה כהן: נושא עיקולי צד ג', זה לא לכל גורם צד ג', רק למי שמקושר במדיה, מדובר כרגע רק על הבנקים, על חברות הביטוח ועוד ביטוח.

אריה כהן: כל שאר הגופים שעושים צדדי ג' לא מקבלים תשלום זה.

מיכאל איתן: אני הייתי פותר את הבעיה כך; לגבי 85% שעושים במדיה, נשאיר את הסידור כמו שהוא.

מיכאל איתן: זה ממוחשב, אף אחד לא ניזוק, אין פה בירוקרטיה.

מיכאל איתן: לגבי כל השאר יהיה תעריף אחיד, ונגמור עם זה.

מיכאל איתן: מה הקושי?

אריה כהן: אם היום כל הגופים צדדי ג' יקבלו 15 מיליון, אם הולכים בשיטה שלך, שזה 5 ₪, הם יקבלו 19 מיליון ₪, כלומר עוד 4 מיליון.

אריה כהן: זה המציאות לפי הנתונים לפי היום.

אריה כהן: מתוך התשובות החיוביות, רק כ-20% יש כסף.

יוסי הלוי: מה שמבקשים היום – התקנות הנוספות, רק לדיון מקדים, לא לאישור היום, כי הולך ומתגבש הסדר.

יוסי הלוי: עוד אין הסדר.

יוסי הלוי: לגופו של עניין; היינו כל הזמן בדעה שהועלתה על-ידי אדוני ואנו עדיין דוגלים בה.

יוסי הלוי: שיהיה תשלום קבוע.

מיכאל איתן: מה העוול שאני עושה לכם, כאשר ב-15% מהתיקים שלא מוגשים מרחוק יהיה שיעור של 5 ₪, 5.5 ₪ או 6 ש"ח?

יצחק בראון: גוף שכמות התשובות השליליות שלו הוא 99%, אם הוא יבוא ל-2, 25, הוא יפסיד, כי הוא מקבל 5 ₪, הוא הפסיד 3 ₪ על 99%.

יצחק בראון: לעומת זאת ככל שכמות התשובות החיוביות עולה, תשלום אחיד נמוך, הוא לא יוצר מצב שמאזן את החזר ההוצאות.

יצחק בראון: למשל, בנק הפועלים מקבל עיקולי צד ג', כ-40% מהתשובות מוצאות חשבון, ואני צריך לעשות להם פעולות 3 חודשים.

יצחק בראון: לעומת זאת, גוף אחר, ב-10% אולי יהיו תשובות חיוביות.

יצחק בראון: הרי הפונים לא יודעים איפה יש חשבון.

יצחק בראון: הם מנסים בגופים הגדולים, סביר להניח ששם הם ימצאו.

יצחק בראון: לכן נאמר בזמנו שיש תשלום דיפרנציאלי, אני מכסה עד כמה שאפשר קרוב למה שנדרש את החזר ההוצאות.

מיכאל איתן: מסכים אתך.

מיכאל איתן: אם כך, הייתי לוקח את הבנק הזה של החלוקה וקובע לפי כמות הסניפים, למשל.

מיכאל איתן: אני רוצה לשמוע אנשים שחושבים שקביעת מחיר אחיד, תביעות מוסדיות על-ידי הפירמות הגדולות של עורכי דין שזה 85% מהתביעות ממוכנות תהיינה 2 ו-25, כל האחרות יהיו 5, 5.5 או 6 ₪ כפי שנקבע, תשלום אחיד, ישולם מייד.

יצחק בראון: לגבי בירוקרטיה; הכל התחיל בזה שזה צריך להתנהל תחת בתי המשפט.

יצחק בראון: אז השופט אומר: לוקח לי X כסף.

יצחק בראון: אמרנו תחת אילוץ, כי רצינו להוציא את העניין מהבוץ, אמרנו: לגבי כל מי שמוכן למסור חשבון או יש לו הרשאה לחיוב חשבון מול בתי המשפט, אין לו בירוקרטיה, הכסף האמיתי ייגבה ממנו, ואז נשאר 3% מהזכאים שלא יסכימו למסור מספר חשבון, הם ישלמו 7 ₪.

פרדי וידר: אלה שאצלם אפשר לעשות את העבודה של 75% כולל את הבנק הגדול, וגם מבחינת הליכי עבודה זה יכול לכלול את מי שמוכנים למסור מספר חשבון.

מיכאל איתן: אבל אתם עושים טובה גם לאדם עצמו, ואחר כך יש אי-סדר.

מיכאל איתן: בואו נגיד: מי שממוכן – ממוכן, כל השאר זה סכום אחד.

רפי רוס: אותם לקוחות שהם בהסדר והם יודעים שבבנק הזה יש חשבון, ואז הוא יגיד: למה ב-25?

רפי רוס: אני יכול ב-7 ₪.

מיכאל איתן: אני עדיין חושב שאותו משרד שיושב אצלו במשרד, האם יהיה כדאי לו לשלוח פקיד ללשכת הוצאה לפועל, לבקש בתיקים פרטניים, הוא מגיש בקשה- -

לאה רקובר: לשכת ההוצאה לפועל מקבלת את התשובה ומבצעת את פעולת החיוב בחשבון, איפה שיש.

רפי רוס: אם הוא יודע שיש באותו בנק, הוא לא ילך בפרוצדורה הרגילה.

רפי רוס: את ה-25 הוא הופך ל-7.

רפי רוס: אז הוא שילם 7 ₪ במקום 25.

רפי רוס: הוא חסך על כל צד כזה 18 ₪.

קרן וינשל: הזוכים יודעים?

רפי רוס: חלק כן.

מיכאל איתן: אני הולך להסדר של ה-7 ₪, וכל אלה שילכו להסדר זה, אם הם יודעים, אין להם בעיה, הם ישלמו 7 ₪ על כל מקום שהם יודעים וגרמו לבנק הפסד של 30 ₪, נניח.

לאה רקובר: 85% מהתשובות שליליות, לכן גובים ממנו רק 2 ₪.

מיכאל איתן: זה עלול לייצר אחר כך שיעור שונה, אחוזים שונים.

לאה רקובר: יותר אנשים יבואו לשלם במזומן.

לאה רקובר: 85% מהתשובות הן שליליות.

מיכאל איתן: מבחינת הבנקים, להם שווה שהבדיקה הזו תהיה יותר ספציפית, כי הם אומרים לעצמם, כנראה: שווה לנו לקבל את ה-25 ₪ והנזק יהיה קטן יותר, מאשר הממוצע.

מיכאל איתן: אני לא בטוח שזה נכון.

מיכאל איתן: מאחר שהם משכו לכיוון זה, נוצר מצב שחלק מהעלויות בתהליך עברו לכל מיני מקומות אחרים.

מיכאל איתן: אף אחד לא סופר מה העלות של אדם שצריך לכתוב צ'ק, לקבל את הזיכוי.

מיכאל איתן: זה עולה המון כסף, רק אף אחד לא יושב פה לייצג את הכסף הזה.

מיכאל איתן: הבנק בוכה שעולה לו לטפל בבדיקה יותר מ-25 ₪.

מיכאל איתן: כמה עולה לאדם לקבל החזר של 8, 15 או 20 ₪?

מיכאל איתן: יעלה לו 70 ₪ לקבל את ההחזר.

מיכאל איתן: אני רוצה להבין; אם אנו אומרים שבבלק התביעות, אלה שמגישים בצורה ממוכנת, אלה שבאים, יחול עליהם תשלום קבוע.

מיכאל איתן: למה אתה חושב שאחוז האנשים שיבואו לשם שהיו צריכים לשלם את ה-25 הוא יותר גבוה?

מיכאל איתן: אמרת ש-85% בדיקות נעשות על-ידי המשרדים הגדולים מרחוק, ו-15% נעשה על-ידי האחרים.

מיכאל איתן: האם יש לך התפלגות, של כמה יצא 2 ו-25, והאם יש סטייה או הבחנה בין התוצאות?

אריה כהן: אין שינוי מובהק בין אלה לאלה, אין לי התפלגות, כמה יצא 2 ו-25 בכל קבוצה.

רפי רוס: אני עורך דין, אני בא עם צ'ק מבנק לאומי, חזרו לי 5 צ'קים, מזה אני יודע שיש לו חשבון בבנק לאומי.

רפי רוס: במקום לשלוח מהמשרד מרחוק ולהקל בבנק לאומי, אני שולח את הפקידה: לכי להוצאה לפועל, תפתחי את שבעת צווי העיקול האלה- -

מיכאל איתן: וכמה יעלה לך לשלוח את הפקידה?

רפי רוס: לא יודע.

מיכאל איתן: אולי אנו יכולים להפעיל את זה, ואם יהיו בעיות, לתקן.

קרן וינשל: גם בהסדר הזה אנשים שלא מוכנים למסור את החשבון שלהם, ישלמו 7 ₪.

קרן וינשל: אך אותה טענה יכולה לעבוד כאן.

קרן וינשל: אנשים לא יסכימו למסור את פרטי החשבון.

יצחק בראון: במה שהצענו ה-7 ₪ נשארים קרוב ליכולת הבנקים לספור את ההפרשים.

מיכאל איתן: הוא נתן לך תשובה: זה יגיע ל-19 מיליון.

יצחק בראון: זה סטטיסטיקה.

מיכאל איתן: מה אני צריך לעשות כדי ליישם החלטה כזו, של שני מסלולים?

לאה רקובר: יש לתקן את התקנות.

מיכאל איתן: נעשה את זה לשנה, ואחרי שנה נבוא לכאן שוב ונראה.

לאה רקובר: לא נערכו לדבר זה.

מיכאל איתן: ההיערכות פשוטה.

מיכאל איתן: את הפעולות אצל עורכי הדין - זה נשאר כמו שזה כרגע.

לאה רקובר: דבר ראשון, נצטרך את הזמן לנסח את ההסדר שאתה מציע, כי הצענו פה הסדר אחר.

לאה רקובר: צריך לראות את מיישמים הסדר זה.

מיכאל איתן: אני לא מזלזל בהערה של הזליגה, ועלול להתפתח משהו שנצטרך לתקן.

מיכאל איתן: ברגע שיש מצב של 2 ו-25, יכול להיות ששווה למישהו לעשות תוכנה שבודקת, מה היו המאפיינים של אלה שהיו 25, ואז הוא מוצא מאפיינים שמתוכם הוא מדייק ב-7 מתוך 10, דיוק שאלה יהיו ה-25.

אריה כהן: אנו מדברים על אוכלוסייה שהיתה פה 5% זוכים שהם לא מיוצגים.

אריה כהן: רק לאלה אני נותן את האפשרות של 7 ₪.

מיכאל איתן: כל אחד יוכל לומר: אני לא מיוצג.

אריה כהן: ברגע שיש לו ייצוג בתיק, הוא לא מקבל.

מיכאל איתן: אין דבר כזה.

מיכאל איתן: אתה קובע אגרה שאדם שמיוצג צריך לשלם אחרת מאשר אדם שאינו מיוצג.

לאה רקובר: יש קריטריונים, מי יכול.

אריה כהן: מה שהוא אומר זה מסוכן מאוד, אז תהיה זליגה.

לאה רקובר: הוא יכול לשלם במזומן.

אריה כהן: לפי השיטה שלך, אני עורך דין, אני משלם 28 ₪ במקום 100 ₪.

אריה כהן: אז תהיה זליגה.

אריה אריאלי: חברות הביטוח, אנו לא הבנקים.

אריה אריאלי: הדבר הנכון הוא להשית תשלום אחיד.

אריה אריאלי: אם התשובה חיובית, יואיל הזוכה לשלם תשלום נוסף עבור העבודה הנוספת.

אריה אריאלי: אני מדבר מתוך ניסיון.

אריה אריאלי: אני מנהל את המערכת שלנו ויכול לדבר בשם הפניקס ובשם חברות ביטוח אחרות.

אריה אריאלי: אנו יכולים לדעת אם התשובה חיובית או שלילית.

אריה אריאלי: נתת תשובה שלילית - אל תמשיך לחפש.

אריה אריאלי: נתת תשובה חיובית - הזוכה רוצה לדעת, שיואיל וישלם.

יוסי הלוי: אם חוששים מזליגה, צריך לעשות תשלום אחיד לכולם.

מיכאל איתן: אחד המענים לוויסות נכון זה העלאת המחיר הנמוך לאותו מגזר שלא נכלל באפשרות האחידה.

מיכאל איתן: יש לזה גם הצדקה, כי אני אומר: מי שמקבל שירות דיגיטלי, יקבל את זה יותר בזול.

מיכאל איתן: הבעיה שלי, שזה בדרך כלל אוכלוסייה חלשה יותר, מי שבאים בעצמם.

מיכאל איתן: לכן הכיוון שאני חושב עליו, זה איך לייצר נישה, שלא יהיה כדאי לגדולים לבוא.

מיכאל איתן: השאלה, אם יש טכניקה שאומרת, שאם כל פעם האדם בא עם תיק, אתה לא יכול להגיש יותר מבקשה כזו או שתיים או שלוש?

מיכאל איתן: אם יותר מזה – תעברו לקבוצה השנייה.

אריה כהן: היתה פעם הצעה, שכולם ישלמו רק 2 ₪.

אריה כהן: ברגע שתהיה תשובה חיובית, ברגע שתעבירו את הכסף, תקזזו את ה-25 ₪.

אריה כהן: אמרו: נעלה את זה ל-35 ₪, אך ברגע שתהיה תשובה חיובית, תקזזו אז את הסכום.

מיכאל איתן: הייתי עושה כך; אדם שיבוא בעצמו לעניין שלו, הוא הזוכה, ישלם 7 ₪ או פחות.

מיכאל איתן: מיוצג ישלם 15 ₪.

לאה רקובר: רק בגלל שהוא מיוצג הוא צריך לשלם יותר - זה יוצר בעיה לעורכי הדין.

מיכאל איתן: מדברים רק על ה-15%.

מיכאל איתן: אם את קובעת קריטריון שאחד יכול לבוא בשם אלף, הוא ייכנס לקריטריון שאת מייצרת.

מיכאל איתן: אם את אומרת שאת נותנת לזוכה, זה אחרת.

מיכאל איתן: את יכולה לומר לי: אם יבוא עורך דין, הוא יוכל לקבל הנחה זו, בתנאי שהוא מייצג זוכה אחד.

מיכאל איתן: אני מוכן גם לזה.

מיכאל איתן: אני לא פוגע בעורכי דין.

מיכאל איתן: 85% - גמרנו אתם.

מיכאל איתן: 10%, יש בהם אנשים שנותנים חשבון - גמרנו אתם.

מיכאל איתן: 5% - יש להם אפשרות להופיע בעצמם או עם עורך דין.

מיכאל איתן: בכל מקרה הם ישלמו תעריף קבוע, בתנאי שמדובר בזוכה אחד.

מיכאל איתן: הוא לא יכול לבוא עם יותר משני זוכים, תכף נקבע.

אריה כהן: אני יכול לזהות אותו רק פר זוכים.

מיכאל איתן: אני מדבר על זליגה.

מיכאל איתן: כל פעם שהוא עומד בתור, הוא יכול לעמוד עם אחד.

מיכאל איתן: הוא בא עם חמישה תיקים, שיפתח חשבון.

מיכאל איתן: אם הוא לא רוצה לתת חשבון, הוא ישלם 18 ₪ על כל תיק.

מיכאל איתן: אם אתה בא בתור הזוכה, יותר זול.

מיכאל איתן: אם אתם לא רוצים הפרדה, כל אדם שבא בתור זוכה, תיק בודד, גם עם עורך דין - לפי זה שזה תיק אחד.

מיכאל איתן: כלומר התנאים הם: אתה נותן לי חשבון.

מיכאל איתן: אתה לא רוצה, אתה משלם 7 ₪, אם זה התיק האישי שלך.

מיכאל איתן: אם לא, יש לך עורך דין, על כל תיק 7 ₪.

מיכאל איתן: יותר מתיק אחד, או אתה נותן לי חשבון, או תשלם לי 20 ₪.

מיכאל איתן: אם אני רוצה לעשות יותר פשוט, אני אומר: תיק אחד 7 ₪, לא משנה אם עם עורך דין.

מיכאל איתן: יותר מתיק אחד - 15 ₪.

מיכאל איתן: הייתי מרחיק לכת ואומר; אדם בא לבד - יכול לשלם מזומן.

מיכאל איתן: בשם מישהו - כמה שעולה.

מיכאל איתן: יותר מאחת - רק דרך חשבון.

מיכאל איתן: כך אני משאיר את ההצעה שלהם ומונע את הזליגה.

מיכאל איתן: אנו נמצאים באוכלוסיית המייצגים.

מיכאל איתן: אדם בא עם תיקים של הרבה אנשים, וזה לא הזוכה עצמו.

מיכאל איתן: הוא מבקש לבצע את הסריקה.

מיכאל איתן: אנו צריכים לבחור בין שתי אפשרויות; אחת, מחייבים את חשבונו, נגמר.

מיכאל איתן: אתם לוקחים את הטופס שהוא מילא, שולחים לבנק, הבנק מבצע, נגמר העניין.

מיכאל איתן: בא עורך דין, משלם הכל לפי 25, הוא משלם, אתם רושמים את זה, לוקחים את הכסף, וצריכים להחזיר לו.

מיכאל איתן: זה מה שאתם עושים היום.

מיכאל איתן: לא רוצים את זה?

מיכאל איתן: תעשו מה שאני מציע לכם בדרך פעולה א'.

מיכאל איתן: אם הוא מייצג עוד אנשים, הוא יכול לפעול רק כך, כי הוא נותן שירות.

לאה רקובר: רק עורך דין.

מיכאל איתן: הפתרון; עורכי דין יגישו את זה כך.

מיכאל איתן: אדם פרטי, ייתנו לו יותר בזול.

מיכאל איתן: ביום הוא יוכל להגיש בקשה ב-7 ₪ או 6 ₪.

אריה כהן: עורכי הדין יתנגדו לנו; אני מוכן לתת לך את הכסף, אתה לא יכול לחייב אותי.

מיכאל איתן: אז זה יהיה למי שירצה.

מיכאל איתן: מי שלא רוצה, ישלם לפי תעריף שנקבע - תעריף גבוה יותר.

קרן וינשל: כי זה עולה למדינה כסף.

לאה רקובר: כל הפעולות שמיקי אמר עולות למדינה, וכנראה, הן לא תומחרו.

לאה רקובר: כל פעולה שמבוצעת עולה למערכת.

מיכאל איתן: בתהליכים יותר גדולים זה אחרת מאשר בבודדים.

מיכאל איתן: ה-15%, לא נפתרה הבעיה של עורך הדין שבא עם 20 תיקים.

לאה רקובר: מי שמסר חשבון לזיכוי, זה מוריד את המרב של ה-15%.

לאה רקובר: רק לגבי 3% הם ישלמו 7 ₪.

מיכאל איתן: הם מזמינים לעצמם עבודות.

לאה רקובר: אנו מדברים רק על ה-15%.

לאה רקובר: הם מתחלקים לשתי קבוצות; הראשונה, הם ישלמו 25 ₪ מראש, שיועברו לצד שלישי שיזכה.

לאה רקובר: יש בעיה משפטית לחייב עורכי דין לעבוד בשיטה של הרשאה לחיוב חשבון.

מיכאל איתן: מי שלא רוצה לעבוד בחיוב חשבון, נעלה לו את התשלום.

מיכאל איתן: הפתרון הוא לנסות לתת לכל אחד מה שהוא רוצה, רק שישלם בשביל זה.

לאה רקובר: בדרך כלל ההרשאה לחיוב חשבון מתקבלת מעורכי דין, והנחת העבודה שלנו, שהרשאות לחיוב חשבון, יהיו כאלה שיבוטלו - לא של עורכי דין.

מיכאל איתן: ההצעה שלי, שיהיה לגבי ה-10%, הם יצטרכו לתת חשבון לחיוב.

מיכאל איתן: הם מיוצגים.

מיכאל איתן: נקרא לזה, מי שאינו הזוכה עצמו.

מיכאל איתן: הקבוצה השנייה הם המיוצגים שמתחלקת לאלה שייתנו הרשאה לחייב לאחר מעשה, יפעלו לפי תעריף של 2,25.

מיכאל איתן: אלה שירצו לשלם את כל ה-25 ₪ מראש יקבלו החזר של 5 או 7 או 8 חזרה על כל חשבון.

לאה רקובר: את הסכומים נבדוק.

מיכאל איתן: צריך תעריף החזר, דמי חיוב החזר.

מיכאל איתן: תכתבו שמדובר ביחיד שאין הדבר קשור בדרך עיסוקו, וכולם יבינו שאם אדם יבוא עם 100 בבת אחת - הוא לא יוכל.

מיכאל איתן: אי-אפשר לדקדק בכל במילה הכתובה.

מיכאל איתן: תאפיינו אותו: זוכה, יחיד, שזה לא העיסוק שלו.

מיכאל איתן: אני מודיע לכם; אני אישית גמרתי עם העניין.

מיכאל איתן: ..

קרן וינשל: צריך לאשר תקנות.

יוסי הלוי: אני מציע עד 31.12.

יוסי הלוי: היו”ר מיכאל איתן: נאשר את זה מחר, כי אין פה עוד חברי כנסת.

יוסי הלוי: התאריך יהיה שלושה חודשים לאחר אישור התקנות.

יצחק בראון: אנו לא מסוגלים להרים עוד פרויקט לצד מה שאנו עושים כרגע.

מיכאל איתן: כמה זמן אתם צריכים להכין את ניסוח התקנות החדשות והבאתן הנה לאישור?

לאה רקובר: חודש זה מספיק.

מיכאל איתן: אנו נאריך את התקנות עד סוף ינואר.

קרן וינשל: אנו מאריכים את ה-7 ₪ עד סוף ספטמבר.

מיכאל איתן: אני קובע שב-11 באוקטובר יוגשו תקנות.

מיכאל איתן: אני לא מצביע לבד.

מיכאל איתן: זה יהיה מחר.

לאה רקובר: אנחנו חייבים לסיים בספטמבר.

מיכאל איתן: יש הארכה של 7 שקלים.

מיכאל איתן: הבעיה שלי עם הארכה זו לתקופה יותר מדי ארוכה, שהיא לא אישית אלא המערכת תרגיש פחות לחוצה ויסחבו גם את עניין התקנות.

מיכאל איתן: הייתי רוצה לאשר את התקנות לפני כן, בינתיים 7 שקלים בסדר.

מיכאל איתן: באותו יום שאני משאר את התקנות החדשות עם תחולה מ-31 בינואר, באותו יום אני גם מאריך את התחולה של זה עד 31 בינואר.

מיכאל איתן: לא אכפת לי בינתיים כדי להיות יותר בטוחים ש-7 שקלים לא מאבד תוקפו, בתנאי שלא תראה בזה רשות להאריך עוד ועוד.

מיכאל איתן: אם קובעים ישיבה בתאריך הזה - - התקנות מאושרות עד 31 באוקטובר, אך ההצבעה על התקנות תהיה מחר.

מיכאל איתן: תודה רבה, הישיבה נעולה.