ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 532, 2005-07-12 10:30

מיכאל איתן: אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכאל איתן: חברים, מה עוד צריך לעשות?

תמי סלע: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

תמי סלע: עשיתי כמה תיקונים קטנים, שלא משנים מהותית.

תמי סלע: יש סעיף אחד שיש בו דיווח שנתי על הטיפול של הממשלה בקידום של משרות ייעודיות, של העדפה מתקנת לפי הסעיף הזה, אז הכנסתי את ההתייחסות.

הניה מרקוביץ: אני רוצה להעיר שבמסגרת הדוח לא נוכל לדווח על עובדים שיתקבלו, שאחד מהוריהם הוא יליד אתיופיה.

הניה מרקוביץ: אין לנו נתון כזה במסד הנתונים של נציבות המדינה.

הניה מרקוביץ: האוכלוסייה הזאת, לא נוכל לדווח עליה.

הניה מרקוביץ: בדוח שלנו תיכלל רק האוכלוסייה שהיא ילידי אתיופיה, אין לנו ארץ לידה של הורים, לא ברישום בתעודת הזהות ולא ברישומים של נציבות שירות המדינה.

תמי סלע: כשכבר מקבלים מישהו – יודעים.

הניה מרקוביץ: אני אעשה מבחן עור?

משה סמו: בשאלונים שממלאים לא מפנים לארץ לידה?

מיכאל איתן: אנחנו נותנים העדפה מתקנת גם לאלה שנולדו בארץ.

משה סמו: בכל השאלונים שמילאתי בחיים שלי תמיד כותבים ארץ לידה של ההורים.

הניה מרקוביץ: לא כותבים ארץ לידה של ההורים, לא מופיע הנתון הזה.

מיכאל איתן: זה טוב שהוא לא מופיע.

הניה מרקוביץ: הוא לא מופיע, לא בצבא, לא בתעודת זהות, לא בשום מקום.

מיכאל איתן: מה זה אומר?

הניה מרקוביץ: הדוח יהיה חסר ולא יציג את המצב האמיתי.

תמי סלע: מה שהיא אומרת, שאי אפשר לאתר אוכלוסייה כזאת כדי לקדם אותה, זאת המשמעות.

תמי סלע: אם כבר מקדמים אותה, אתה יודע מי קידמת, אז אתה יכול לדווח על זה.

מיכאל איתן: בעת הקבלה לעבודה בא אדם ואומר:

מיכאל איתן: בחוק כתוב שיש לי זכות מועדפת, הורי נולדו באתיופיה, הוועדה צריכה לקדם אותו.

תמי סלע: למה אי אפשר לדווח על זה בדוח?

תמי סלע: אם כבר קידמו אנשים מסוימים על סמך זה, למה אי פשר לדווח על זה בדוח?

מיכאל איתן: אין לה במחשב דיווח של עובדי מדינה, איפה ההורים שלהם נולדו.

תמי סלע: מה הקושי שתהיה הנחיה, במקרים האלה, לציין את זה?

מיכאל איתן: חשבתי על זה, וזה לא טוב, כי אנחנו משתדלים לטשטש את עניין המוצא, אנחנו לא רוצים, במדינה שצריכה לשמור על שוויוניות וקולטת עלייה, שכל אחד יסחב איתו איפה ההורים שלך נולדו.

מיכאל איתן: פעם היתה בדיחה שלאחד היה שם מזרחי, הוא בא למשרד וביקש שישנו את השם שלו לאיצקוביץ, אחר כך הוא בא ואמר שעכשיו הוא מבקש שישנו את השם למזרחי.

מיכאל איתן: הפקיד אומר לו: כל הזמן אתה מחליף שמות, מה אתה רוצה עכשיו מזרחי?

מיכאל איתן: הוא אומר: כשאמרתי איצקוביץ, שאלו אותי כל הזמן מה היה השם שלך קודם, אז עכשיו אני אגיד שהשם שלי קודם היה איצקוביץ.

הניה מרקוביץ: זה מסוג הבדיחות הכואבות, ובדיוק את זה אנחנו באים לטשטש.

מיכאל איתן: את זה רוצים למנוע – מאיפה אתה?

מיכאל איתן: אני נולדתי בישראל.

מיכאל איתן: תגיד מאיפה ההורים שלך.

מיכאל איתן: אנחנו לא רוצים את זה.

דן אורנשטיין: השאלה אם אי אפשר לעשות סקר אנונימי.

יוסי גווילי: גם השאלונים לא שואלים אם אתה אדם עם מוגבלות, למשל, ועדיין תצטרך להצהיר את זה בשביל לקבל העדפה מתקנת שקבועה בחוק.

יוסי גווילי: לכן זה לא בעיה.

יוסי גווילי: אפשר לכתוב שלצורך סעיף- - -

דן אורנשטיין: הבעיה היא בדיווח.

הניה מרקוביץ: ראשית, בדיווח, שנית, אני לא אוכל לדווח על קידום, כפי שהגברת ציינה.

הניה מרקוביץ: בקבלה לשירות, המועמד יכול לבקש את זכותו לפי הסעיף, וועדות המכרזים יונחו בהתאם, ולא תהיה בעיה.

הניה מרקוביץ: בכניסה לשירות, נעשית העדפה במקום.

הניה מרקוביץ: הדיווח לא יראה את זה, וגם קידום בשירות המדינה לא נוכל להציג.

מיכאל איתן: קידום, הוא יטען בשם העניין.

הניה מרקוביץ: לא נוכל להציג, משום שלא תהיה לי ארץ המוצא של ההורים.

מיכאל איתן: האדם יבקש את הקידום.

הניה מרקוביץ: האדם יבקש את הקידום ויקבל, אבל אני לא אוכל לדווח.

מיכאל איתן: נשחרר אתכם מחובת הדיווח.

תמי סלע: הדיווח לא חייב להיות שמי, הוא יכול להיות על מספר של אנשים.

תמי סלע: אנשים נידבו את הנתון מלכתחילה כדי שהם יקבלו העדפה.

מיכאל איתן: הממשלה זה גוף גדול, זו לא חנות מכולת, יש טפסים, וזה נעשה במחשוב, ועכשיו יצטרכו לשנות את הטופס ולכתוב: ארץ לידה של הורים, וזה ירוץ עם המחשב ועם הבן-אדם, בטופס יהיה כתוב שיש לסמן טופס זה רק לגבי ילידי אתיופיה, כבר יגידו למה ככה.

מיכאל איתן: זה בלגן.

דן אורנשטיין: אלא אם כן אפשר לעשות סקר וולונטרי אנונימי.

הניה מרקוביץ: מיקי איתן, אתה הרי יודע מה זה לפתוח עוד משבצת במחשב.

הניה מרקוביץ: אתה יודע מה המשמעות של זה.

משה סמו: נדע שהנתון הזה חסר, אבל הנתון הזה ייתן פתרון לאותם אנשים שכן ילידי אתיופיה.

מיכאל איתן: לגבי ילידי אתיופיה אין לה בעיה.

מיכאל איתן: זה לא פוגע בזכויות, רק בדיווח לא יהיה, את הזכויות הוא יקבל.

ירון מנשה: אדוני היושב-ראש, מי שמתקבל מדווח על עצמו, הוא אומר שהוא רוצה את הזכות שלו, אם הוא מצהיר על זה, אפשר לתת הוראה במשרד שמי שמצהיר אפשר לסמן את זה, לתייק באיזה מקום.

מיכאל איתן: למה לתייק?

מיכאל איתן: למה לעשות אותם שונים עוד פעם?

תמי סלע: אתה מדווח על מספר אנשים שקודמו בשנה או שהתקבלו בשנה על סמך הסעיף הזה, אתה אפילו לא צריך לכתוב שם.

תמי סלע: מרכזים את מספר האנשים.

תמי סלע: מה מסובך בזה?

תמי סלע: ירון מנשה, הוא יודע שיש איקס אנשים.

הניה מרקוביץ: ואני לא יכולה לעשות נתונים ידניים.

ירון מנשה: אם המשרד יודע שהוא קיבל על סמך העדפה מתקנת X אנשים, הוא יודע שיש X אנשים.

הניה מרקוביץ: אני לא אתחיל לבקש מהמשרדים דיווחים על בסיס כזה, כי אנחנו עוברים למערכת מרכזית, ואני לא יכולה לעשות נתונים ידניים, גם כך יש לנו הרבה מטלות על המשרדים.

ירון מנשה: אז אי אפשר לקבל נתון לגבי צ'רקסים ולא לגבי דרוזים.

הניה מרקוביץ: אין לי רישום של צ'רקסים במחשב.

הניה מרקוביץ: אני לא יודעת לומר מה זה צ'רקסים.

מיכאל איתן: את לא מדווחת?

הניה מרקוביץ: אני מדווחת על שתי אוכלוסיות נפרדות: ערבים ודרוזים, כי זה רשום בתעודת הזהות.

הניה מרקוביץ: זה נתון שקיים במערכת.

הניה מרקוביץ: צ'רקסים לא קיים במערכת.

הניה מרקוביץ: יכול להיות שמופיע אצלי ערבי שהוא לא מוסלמי.

מיכאל איתן: אין הבחנה בין נוצרי לצ'רקסי.

מיכאל איתן: דרך אגב, הצ'רקסים הם לא ערבים, הם מוסלמים.

הניה מרקוביץ: הם לא מדווחים אצלי בנפרד.

הניה מרקוביץ: יש לי בעיה.

מיכאל איתן: לגבי הזכויות אין בעיה, את הזכויות הם יקבלו.

מיכאל איתן: ברגע שבא אדם שההורים שלו נולדו באתיופיה, הוא מקבל את הקידום, ואין מקום בשירות המדינה לציין את ארץ המוצא של ההורים.

מיכאל איתן: טוב שזה כך, שלא יתחילו לשאול כל אחד מאיפה באו ההורים שלו.

מיכאל איתן: היא אומרת שיש סעיף שמחייב דיווח, כמה אנשים קודמו על-פי החוק הזה, היא אומרת שכל אלה שנולדו באתיופיה יוכלו לדווח, אבל אלה שההורים שלהם נולדו באתיופיה, הם יוכלו לקבל את הקידום, אבל לא יוכלו לדווח לנו שהם קיבלו קידום, כי לא רשום אצלה.

יצחק לוי: לא נדע.

מיכאל איתן: אז לא יידעו.

מיכאל איתן: אפשר לוותר על זה.

הניה מרקוביץ: יש לנו כאן עוד הערה אחת.

הניה מרקוביץ: האם לא נכון להגביל את ארץ המוצא של ההורים בזמן?

הניה מרקוביץ: נשאיר את החוק הזה לעולם ועד?

מיכאל איתן: כן, לעולם ועד.

יוסי גווילי: יכול להיות שבעוד 15 שנה זה לא יהיה רלוונטי.

משה סמו: זה יהיה מאוד רלוונטי, כי תמיד מוטיב הצבע יישאר.

יצחק לוי: יש היום נישואים בין אתיופים לאחרים.

יצחק לוי: נכון שאין הרבה, אבל זה הולך ועולה.

יצחק לוי: הגברת פה אומרת שבתוך עשר שנים החוק הזה לא יהיה רלוונטי.

הניה מרקוביץ: לעניין אחד מההורים.

מיכאל איתן: חבר הכנסת לוי, אחת משתיים, או שאנחנו מוותרים על ציון ארץ המוצא של ההורים, ואז לא נקבל דיווח באותם מקרים שבהם אדם קודם משום שהוריו נולדו באתיופיה, או שאנחנו מטילים עליהם חובה להתחיל לרשום ארץ מוצא של הורים, ואז נוכל לקבל דיווח.

מיכאל איתן: אבל אז יהיו שני דברים: ראשית, בלגן משרדי גדול, שנית, יתחילו רשימות ייחודיות.

יצחק לוי: זה מנציח.

מיכאל איתן: יש מצב שכולם לא רושמים, היחידים שרושמים מאיפה ההורים באו, אלה יהיו האתיופים.

יצחק לוי: צריך ללכת לפי הדרך הראשונה.

תמי סלע: אני לא חושבת שזה חייב להיות בדרך של ציון על כל אחד של ארץ המוצא של ההורים.

ירון מנשה: אם יש בטופס הבקשה עוד הערה של מועדפים לפי החוק, בלי לרשום מה המוצא, רק מי שהוא ממוצא אתיופי או צ'רקסי לדוגמה מסמן את עצמו, אחר כך הם מתייקים מי שהתקבל על סמך העדפה מתקנת, והם רואים מספר אנשים.

ירון מנשה: לדוגמה, 100 איש התקבלו על סמך העדפה מתקנת.

ירון מנשה: אז אין חלוקה גורפת לפי מוצאים, וגם אצל אתיופי אין בעיה להבדיל, זה לא כמו מרוקאי.

מיכאל איתן: הדיווח נועד לבקרה.

מיכאל איתן: בעצם מה שאתה מבקש, שבאלמנט של הדיווח החוק ייאמר לנציבות שירות המדינה שהם חייבים לדווח על מספר אנשים שהתקבלו על-פי חוק זה, ושם נוסיף, שלגבי העדפה המתייחסת לבני העדה האתיופית, יפרט החוק לא רק את ארץ המוצא, אלא גם את ארץ המוצא של ההורים.

מיכאל איתן: השאלה, אם חקיקה כזאת נראית לך בסדר?

ירון מנשה: כל עוד זה לטובתם זה בסדר.

הניה מרקוביץ: זה מאוד מפלה, ולא נוכל לעמוד בזה.

מיכאל איתן: לעמוד בזה תוכלו.

ירון מנשה: לא יהיה מצב שעובד יגיד שהמעסיק הפלה אותו משום שהוא ראה בטופס שהוא אתיופי.

מיכאל איתן: הבעיה היא עצם זה שקיים חוק כזה.

ירון מנשה: גם הכותרת של החוק היא ייצוג ליוצאי אתיופיה.

מיכאל איתן: כתוב: "כל משרד וכל יחידת סמך יגישו לנציבות שירות המדינה, אחת לשנה, דין וחשבון לגבי ביצוע הוראות סעיף זה, ובו יפורטו בין השאר נתונים באשר לייצוגם של בני שני המינים, של אנשים עם מוגבלות, של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית", ואתה רוצה להוסיף "של מי שנולדו באתיופיה או אחד מהוריו".

תמי סלע: הקטגוריה יכולה להיות, שהוא או אחד מהוריו נולדו באתיופיה.

מיכאל איתן: יצחק לוי, אתה מוכן ללכת על זה?

יצחק לוי: כן.

מיכאל איתן: תצטרכו להיערך אחרת.

הניה מרקוביץ: אני מאוד מצטערת, זה צריך להגיע מהמשרדים, זה לא מרכזי.

הניה מרקוביץ: אני מוציאה את הנתונים בצורה מרכזית מתוך המחשב, כנציגות שירות המדינה.

מיכאל איתן: אני לא פונה אליך עכשיו, החוק יאמר "כל משרד וכל יחידת סמך יגישו לנציב שירות המדינה אחת לשנה דין וחשבון לביצוע הוראות סעיף זה".

הניה מרקוביץ: אתה רוצה שאני אתחיל לבקש מהמשרדים שינהלו לי כרטיס.

מיכאל איתן: מה שעשית עד היום, תעשי הלאה.

הניה מרקוביץ: מה שאני עושה היום, שאני מוציאה נתונים מרכזיים מהמחשב.

מיכאל איתן: את לא צריכה לעשות כלום.

מיכאל איתן: כתוב כאן: "כל משרד וכל יחידת סמך", הם צריכים להגיש, את לא צריכה לעשות משהו, את רק צריכה להסכים לקבל.

הניה מרקוביץ: אני צריכה לבוא לכנסת, ומה אתה רוצה?

הניה מרקוביץ: אתה רוצה שאני אבוא לכנסת ואני אגיד שלא קיבלתי ממשרדי הממשלה?

מיכאל איתן: אם הם לא יגישו לך, זו לא בעיה שלך.

הניה מרקוביץ: אני לא רוצה אחריות על הנושא הזה.

הניה מרקוביץ: אני מבקשת שהמשרדים יגישו לך, עם העתק אלי.

מיכאל איתן: החוק קובע שמגישים לשירות המדינה.

יצחק לוי: לגבי ערבים אתם אחראים?

יצחק לוי: לגבי צ'רקסים אתם אחראים?

יצחק לוי: לגבי נשים בדירקטוריונים אתם אחראים?

הניה מרקוביץ: לא.

יצחק לוי: זה חוק החברות.

יצחק לוי: כל אחד אחראי על מה שהוא אחראי.

יצחק לוי: כשעושים אפליה מתקנת לנשים יש מי שאוסף את הנתונים.

יצחק לוי: אני לא מבין את ההתנערות.

יצחק לוי: תגידי שיש לך קושי, אבל אל תגידי שאנחנו נקבל את זה.

הניה מרקוביץ: אין לי נתונים, אני לא יודעת.

מיכאל איתן: גברתי, אני אעזור לך.

מיכאל איתן: את תביאי את רשימת כל המשרדים וכל יחידות הסמך, אני אכתוב להם מכתב עם קבלת החוק הזה, שיש חוק כזה, ובסוף השנה הם יצטרכו לדווח לך.

אתי יעקב: עמדת הממשלה בוועדת השרים היא להתנגד להצעת החוק הזאת.

יצחק לוי: אני חושב שצריך להגביל את הצעת החוק לעשר שנים, זו צריכה להיות הוראת שעה.

מיכאל איתן: זה לא יהיה יותר זמן, זה ייגמר.

יצחק לוי: לדעתי זה נחוץ, אבל שתהיה הוראת שעה.

יצחק לוי: אתה מראש צריך לחזות את זה.

יצחק לוי: למה שלא תאמר שזאת הוראת שעה לעשר שנים?

מיכאל איתן: אין הוראת שעה לעשר שנים.

תמי סלע: זה בנוי ממילא על כך שברגע שאנשים נולדו בארץ, הילדים שלהם – זה לא יחול עליהם.

יצחק לוי: להבנתי יש צורך בחוק, ואני אתמוך בחוק.

מיכאל איתן: אתה יכול לכתוב שתחולת החוק עשר שנים, לא לכתוב הוראת שעה.

מיכאל איתן: הוראת שעה בהגדרה זה פרק זמן קצר.

דן אורנשטיין: זה אפשרי לכתוב כהוראת שעה.

מיכאל איתן: אתה נותן את זה לדור אחד.

משה סמו: אולי התקוות של כבוד הרב יתממשו, ויהיו זוגות מעורבים.

משה סמו: הקהילה נמצאת כבר 25 שנה בארץ.

יצחק לוי: יש כאן שני אינטרסים נוגדים:

יצחק לוי: האינטרס האחד הוא שכרגע צריך לעשות אפילה מתקנת, ואני בעד החוק.

יצחק לוי: האינטרס השני, שלא תהיה לעולם עדה אתיופית שמתנוססת בכל החוקים שלנו, שהם מיוחדים.

יצחק לוי: אחרי זמן מסוים, החוק הזה עובר מן העולם.

יצחק לוי: כך אני חושב שצריך להיות, אם לא עשר שנים, 15 שנה, זה לא משנה.

יצחק לוי: אני אומר בשביל החברה שלנו.

יצחק לוי: אני מקווה שבעוד 15 שנה אף אחד לא יקרא לשום יהודי אתיופי "אתיופי", כולם יהיו ישראלים, ונגמר, שלום על ישראל.

מיכאל איתן: חבר הכנסת, ברוך השם, בעזרת השם, תזכה לאריכות ימים, ועוד 15 שנה כאן בכנסת תשב ותבוא בשמחה עם נגוסה ותבטלו את החוק.

תמי סלע: עוד דבר להרגעת החששות.

תמי סלע: מדובר על כך שפועלים להבטיח ייצוג הולם, כשיהיה ייצוג הולם, נניח לגבי נשים, יכול להיות שיש יחידות סמך שזה כבר לא רלוונטי, יש ייצוג הולם גם כך, גם אם כתוב את זה, אז אין מה לפעול יותר.

יצחק לוי: יש חברות חדשות, יש משרות חדשות.

יצחק לוי: אחוז האנשים האלה שנולדו באתיופיה ילך ויקטן, ואז אם החוק קיים, גם כאשר הם יהיו אחוז קטן מאוד, יצטרכו למצוא ייצוג הולם.

יצחק לוי: תיאורטית, בעוד 15 שנה יהיו 100 איש כאלה, וכל ה-100 יצטרכו לקבל אותם להיות עובדי ציבור כי יש חוק.

מיכאל איתן: חבר הכנסת לוי, תגיש הסתייגות.

30095: גם מה שכבוד הרב אומר זה נכון, אבל צריך להסתכל על המציאות עכשיו.

30095: אני רוצה שהאתיופים יהיו פה כמו כל היהודים, כמו אזרחים, אבל המציאות לא כך, לצערי הרב.

יצחק לוי: אני מדבר על עוד 15 שנה.

יצחק לוי: היום אני בעד החוק, אני אצביע בעד החוק, ואני חושב שהוא נכון.

יצחק לוי: אל תהיו כל החיים בספר החוקים "העדה האתיופית".

מיכאל איתן: חבר הכנסת לוי, תן לי צ'אנס אחרון לשכנע אותך.

מיכאל איתן: התועלת הפרקטית של החוק הזה די מוגבלת, למרות שיזמתי אותו ואני מושך אותו ודוחף אותו.

מיכאל איתן: הוא מסר לעדה האתיופית.

מיכאל איתן: תן לנו להגיד להם ברוחב לב: חברים, אנחנו אתכם.

מיכאל איתן: עוד 15 שנה זה יבוטל, זה יוקפא, זה לא יכול ללכת לדורות, כי זה רק לדור אחד ממילא.

מיכאל איתן: תקבל אותם ברוחב לב.

יוסי גווילי: היה נכון יותר, כי זאת הכוונה, להגדיר מי זה עולה חדש מאתיופיה, כי בסופו של דבר כולנו מקווים שבשלב מסוים הם הופכים להיות ישראלים.

יוסי גווילי: ערבי נולד ערבי ויישאר ערבי עד סוף ימי חייו, אתיופי בשלב מסוים הוא אמור להיות ישראלי.

יצחק לוי: גם היום הוא ישראלי.

מיכאל איתן: גם ערבי הוא ישראלי.

יוסי גווילי: אם ההעדפה נובעת בגלל צבע עור, היה צריך לכתוב "מי שצבע עורו שחור", אם זה נובע מארץ הלידה, אם הוא בא לישראל, אחרי כמה שנים הוא הופך להיות ישראלי.

יצחק לוי: אנחנו נכניס בספר החוקים צבע עור?

מיכאל איתן: אני מציע שנקבל את החוק.

מיכאל איתן: אם חבר הכנסת יצחק לוי רוצה הסתייגות, נצביע עליה.

יצחק לוי: אני אשקול להוריד אותה.

נסים זאב: משרד השיכון מכיר בעולים חדשים חמש שנים.

יצחק לוי: נעשה ברוחב לב – פי שלושה, נעשה את זה 15 שנה.

נסים זאב: אי אפשר להגזים, משרד השיכון מכיר בחמש שנים.

נסים זאב: מה עם עולי עירק?

מיכאל איתן: אני מעמיד את הצעת החוק להצבעה.

מיכאל איתן: ההצעה שלי היא, שהצעת החוק הזה תעבור כמות שהיא, יש הצעה שנייה, של חבר הכנסת לוי, שהחוק יהיה בתוקף רק ל-15 שנה, ויש הצעה שלישית.

נסים זאב: עשר שנים גג.

דורית ואג: בכל מקרה הדיווח נשאר?

מיכאל איתן: ההצעה שלי שלא יכתבו שנים, זה לא כתוב לגבי אף אחד.

מיכאל איתן: זה רק מכוון לדור אחד.

נסים זאב: המדינה בבעיה אם צריך 20 שנה כדי לא להפלות עדה מסוימת.

יצחק לוי: הבעיה אחרת.

יצחק לוי: כל זמן שנשאר אחד כזה, צריך למנות אותו כעובד מדינה.

מיכאל איתן: למנות אותו משום שיש לו כישורים הולמים.

מיכאל איתן: רבותי, אולי תסכימו על נוסח אחד?

יצחק לוי: 15 שנה.

מיכאל איתן: אם כך, יש לנו שתי גרסאות.

מיכאל איתן: אני מציע שנביא בשתי גרסאות למליאה, והמליאה תכריע.

30095: למה לעשות את זה קצר מדי?

מיכאל איתן: מי בעד ללא הגבלה, ירים את ידו.

מיכאל איתן: שניים בעד.

מיכאל איתן: מי בעד ליצור הגבלה, יצביע.

מיכאל איתן: שניים בעד.

מיכאל איתן: אם כך, יש שתי גרסאות: גרסה אחת ללא הגבלה, גרסה שנייה 15 שנה.

מיכאל איתן: מי בעד אישור החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית?

מיכאל איתן: הצבעה בעד הבאת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – פה אחד אושר להביא את הצעת החוק, בשתי גרסאות, לקריאה שנייה ושלישית במליאה.

מיכאל איתן: הצעת החוק אושרה פה אחד.