ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 228, 2004-05-27 10:15

מיכאל איתן: אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכאל איתן: היתה לנו ישיבה מוקדמת על הצעת החוק הזאת, ולא רציתי להצביע לבד.

מיכאל איתן: הצעת החוק לא פרובלמטית, אז אני מרשה לעצמי להביא את עיקריה בפניכם.

מיכאל איתן: מדובר בחוק החוזים האחידים, כשהחברות הגדולות מחתימות אנשים, מחייבים אותם לפעמים להישפט במקומות שנוח לחברה.

מיכאל איתן: אלה פירמות גדולות, ובדרך כלל העורך-דין קובע את זה לעצמו בתל-אביב, וזה נוח לו.

מיכאל איתן: יכול להיות אדם באילת, והוא צריך לבוא לתל-אביב להישפט.

מיכאל איתן: חבר הכנסת יאיר פרץ הציע את הצעת החוק יחד עם חבר הכנסת גמליאל בכנסת הקודמת.

אברהם רביץ: הם הציעו את זה, כי לפי ההלכה הולכים אחר הנתבע.

מיכאל איתן: הם רוצים שיהיה כתוב לגבי החוזים האחידים ש"תנאי אשר מתנה על הוראות הדין" – כלומר, אם זה לא הולך לפי הוראות הדין, אלא תנאי מיוחד שבו קובעים בחוזה אחיד מקום שיפוט – "או תנאי אשר מקנה לספק זכות בלעדית לבחירת מקום השיפוט או הבוררות שבהם יתברר סכסוך".

מיכאל איתן: אם יהיה תנאי כזה, חזקה שזה תנאי מפלה, אלא אם יוכיח מי שמעוניין לקיים אותו, שאין בו הפליה, והמקום גם מתאים מטיבם של הדברים.

נסים זאב: נאמר שאין הפליה לרעה, אבל מבחינת המיקום, אם אדם גר באילת וצריך להגיע עד תל-אביב, יש בעיה.

תמי סלע: זה נחשב לתנאי מקפח.

נסים זאב: גם אם הקיפוח הוא רק בגלל הטרחה עצמה?

מיכאל איתן: זו הסיבה העיקרית.

מיכאל איתן: נגיד שאני בנק לאומי, והעורך-דין שלי הוא ממשרד עורכי-דין בתל-אביב, אני מבקש מהם להכין חוזים אחידים.

מיכאל איתן: משרד עורכי-הדין שמספק את ההגנה מחליט לכתוב עוד סעיף, שהדיון יהיה תמיד בתל-אביב.

מיכאל איתן: מה אכפת להם לקבוע סעיף כזה?

נסים זאב: האם, לפי החוק הזה, יכולים לחייב את התובע לבוא לאילת?

מיכאל איתן: זה תלוי בדין.

תמי סלע: הדין מאפשר, בהסכם בין שני אנשים שווים לקבוע התנית שיפוט, הם יכולים להסכים ביניהם שהם תמיד ילכו לבית-משפט מסוים.

תמי סלע: זה כאשר שני הצדדים שווים.

תמי סלע: פה, בגלל שזה חוזה אחיד, וצד אחד מראש הוא יותר חלש, אומרים שאם יש התניה כזאת, רואים אותה מראש מקפחת, יוכיח הצד החזק שהיא לא מקפחת.

מיכאל איתן: שיש הגיון שזה יהיה בתל-אביב.

נסים זאב: זה לא נותן עדיפות לנתבע, אלא משווה אותו.

תמי סלע: שני הצדדים יכולים להיות התובע או הנתבע.

נסים זאב: זה לא שהולכים אחר הנתבע בכל מקרה, אלא יש פה שוויוניות, ואז יהיה דיון.

אברהם רביץ: יש פה שיפור מאוד סביר.

תמי סלע: הדין הכללי בדרך כלל לטובת הנתבע.

תמי סלע: לזיקות הכלליות שהדין קובע יש כמה חלופות, חלק מהן זה מקום המגורים של הנתבע, מקום העסק של הנתבע או כל מיני זיקות שקשורות לעילה עצמה, איפה שהחוזה נכרת, איפה שנעשה המעשה שבגללו תובעים.

תמי סלע: לתובע יש אפשרות לבחור בין כל הזיקות האלה, אבל אם הוא קובע משהו שונה, הוא לא הולך לפי הדין בחוזה שלו, אז רואים את זה כמקפח.

תמי סלע: רואים את מה שהדין קובע כסביר, כדבר ההגיוני.

אברהם רביץ: יש פעמים, וזה קורה היום, שאין לאדם סיבה אובייקטיבית.

אברהם רביץ: שני בתי-הדין נמצאים בירושלים, אבל נראה לאדם שבית-דין פלוני יאהב אותו יותר.

אברהם רביץ: היום נוהגים, בכל מקרה, ללכת אחר הנתבע.

אברהם רביץ: אבל יש גם החוק הזה.

אברהם רביץ: מקובל היום ללכת אחר הנתבע בכל מקרה, אפילו סתם.

מיכאל איתן: מה קורה אם הנתבע והתובע הסכימו מראש שדווקא ילכו לבית-דין רבני בתל-אביב?

אברהם רביץ: אין שום בעיה, כותבים את זה, והולכים לאותו בית-דין.

מיכאל איתן: כאן יש שלב נוסף – מה קורה כאשר ההסכמה היא בין חזק לחלש.

מיכאל איתן: מי בעד העברת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית?

מיכאל איתן: בעד – פה אחד אושר להעביר את הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 2) (תניה בדבר מקום שיפוט), התשס"ב-2002 לקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: הכנת הצעת חוק-יסוד: משאל עם לקריאה ראשונה מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט – הצעת יושב-ראש הוועדה להסיר הנושא מסדר היום.

מיכאל איתן: אנחנו עוברים לנושא שעל סדר-היום בישיבה הנוכחית.

מיכאל איתן: הישיבה הזאת היא ישיבה פורמלית, גם לפי הרכב המשתתפים וגם לפי המסרים שקיבלתי מסיעת הליכוד ומסיעת חד"ש.

מיכאל איתן: הם הודיעו לי שהם מבקשים להוריד את הנושא הזה מסדר-היום.

אברהם רביץ: לפי מה מורידים נושא מסדר-היום?

מיכאל איתן: אני ביקשתי את זה.

מיכאל איתן: כאשר הנושא עלה, עלתה בעיה עקרונית של משאלי-עם, ואפשר היה לקיים על זה הרבה מאוד דיונים מעניינים.

מיכאל איתן: ביקשתי שפעם נעשה מנהג הפוך – קודם נצביע, ואחר כך ננמק, שלא נבזבז זמן.

מיכאל איתן: התוצאה היתה שכנראה עשיתי בשכל, כי ברגע מסוים היה לזה אולי רוב או הלך רוח שנוטה ללכת לכיוון העניין.

מיכאל איתן: לאחר מכן עשינו הצבעה, רציתי לבדוק מה קורה, וגיליתי שכל העסק ממילא מאבד את הרוב.

מיכאל איתן: אז הנושא לא הוסר מיד מסדר-היום על חודו של קול.

מיכאל איתן: היתה אלטרנטיבה של התייעצות של שישה שבועות עם המפלגות, ונחזור לעשות עוד הצבעה.

מיכאל איתן: הלכו להתייעץ עם המפלגות, והיום גם לא באים, כי כולם יודעים שזה לא אקטואלי, וזה הולך ליפול.

אברהם רביץ: מעבר לפורמליות, השיטה שנקטת בה היא דבר מהותי – יש דברים שלא דנים עליהם, שהם הולכים לפגוע באידיאולוגיה של הדמוקרטיה.

אברהם רביץ: לא דנים עליהם, ולכן מסירים את זה מסדר-היום.

אברהם רביץ: יש לזה משמעות.

מיכאל איתן: אנחנו מסירים את זה מסדר-היום, נכון שאפשר יהיה להעלות את זה בעתיד, אבל לא בתקופה הקרובה.

מיכאל איתן: לא נדון בזה בחודשים הקרובים.

נסים זאב: גם לא נדרשנו לדון בזה.

מיכאל איתן: נדרשנו לדון בזה.

מיכאל איתן: היו הצעות ויוזמות.

מיכאל איתן: הוועדה יכולה להגיש הצעה.

נסים זאב: בדרך כלל, כשיש דיון שמחייב את הוועדה לתת את דעתה, זה אחרי שיש דיון בכנסת, הכנסת החליטה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ואז אנחנו מתבקשים לתת את חוות-דעתנו.

נסים זאב: פה זה קצת שונה.

מיכאל איתן: זה קצת שונה, אבל אתה מחזק את דעתי.

מיכאל איתן: ההליך שבו הלכנו כבר היה הליך של חקיקה, במובן הזה שאמרתי אז לגלעד ארדן, שהגיש הצעת חוק פרטית, ולאחרים, ולעצמי, שגם אני הגשתי איזו הצעה בעניין הזה, שנביא הכול לוועדת החוקה, וועדת החוקה תבדוק.

מיכאל איתן: אם נגיש את זה, נגיש את זה לקריאה ראשונה, כי זה חוק-יסוד, והוועדה יכולה להביא את זה ישר לקריאה ראשונה.

מיכאל איתן: לכן עכשיו, כשאני מוריד את זה מסדר-היום, אני מייצר אולי נוהג, לא כתוב ולא בתקנון, ששישה חודשים לא נדון בוועדה בנושא הזה, כאילו היה כאן הליך של חקיקה.

מיכאל איתן: כאשר הצעת חוק נופלת במליאה, לא מביאים אותה שוב.

מיכאל איתן: נפל בוועדה, ביוזמת ועדה, הוועדה לא תדון בנושא הזה, אלא אם המליאה תורה לנו.

מיכאל איתן: ביוזמת הוועדה, שישה חודשים לא נקיים דיון בעניין הזה.

מיכאל איתן: מי בעד ההחלטה?

מיכאל איתן: הצבעה בעד – פה אחד הוחלט להסיר את הכנת הצעת חוק-יסוד: משאל עם מסדר-היום.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: הישיבה נעולה.