ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 31, 2003-06-16 11:30

מיכאל איתן: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

מיכאל איתן: כולנו מעוניינים להגביר את האכיפה ואת המלחמה בכל מי שמפר את זכויות היוצרים והמבצעים.

מיכאל איתן: ההצעה היא להגביר את האכיפה באמצעות הגדלה של הקנסות.

מיכאל איתן: אני מעוניין לקבל מכם אישור להצעה מסויימת.

מיכאל איתן: לפני שבוע הישיבה הזו השלימה את עבודתה בחקיקת חוק שנועד להיאבק בארגוני פשיעה.

מיכאל איתן: חוק זה נותן כלים להתמודד עם מערכות של ארגונים שחיים חצי בפשע וחצי בשוק החופשי, והוא נוקט גם באמצעים כלכליים נגד הגופים האלה.

מיכאל איתן: בחוק זה דובר על על עבירות שהעונש עליהן הוא חמש שנות מאסר ומעלה.

מיכאל איתן: במקרה בו אנו דנים היום מדובר על עבירות שהיה ספק בתיקון הקודם אם בכלל להשאיר את האלמנט הפלילי בנוגע אליהן.

מיכאל איתן: השאלה היא האם לא כדאי ששר המשפטים, לפי הסמכות שניתנת לו בחוק, יחליט לכלול גם עבירות שאינן בהכרח גוררות חמש שנות מאסר, בכדי לטפל במכת המדינה הזו.

תמי סלע: מדובר על עבירות שהעונש עליהן הוא מעל שלוש שנים ולא חמש שנים, ועל כן ייתכן כי חלק מן העבירות כן נכנסות למסגרת הזו.

טנה שפניץ: אנחנו נבדוק את האופציה שאתה מציע.

מיכאל איתן: אם כך אני יכול לבשר לכולם כי תהיה בדיקה של הנושא וייתכן כי זה יהיה האמצעי היעיל ביותר בכדי להילחם בכל הזייפנים.

מיכאל איתן: כך החוק ייתן אפשרויות לא רק לתפוס את העבריינים בזמן ביצוע העבירה, אלא גם בגין השלכותיה של העבירה מבחינה כלכלית ומבחינות נוספות.

מיכאל איתן: תהיה מלחמה כלכלית במי שמבצע עבירה כזו אם יוכח שהוא קשור לארגון העוסק בתחום של זייפנות.

מיכאל איתן: אני חושב כי אנו יכולים לתרום רבות למלחמה זו כאשר אנו ניתן למשטרה אמצעי אכיפה מוגברים.

אילי גרליצקי: אבל מדובר כאן על זכויות יוצרים ולא על זכויות מבצעים.

אילי גרליצקי: לזכויות מבצעים אין כל היבט פלילי.

מיכאל איתן: אני חושב כי שני הדברים קשורים זה בזה.

מיכאל איתן: מי שפר את זכויות היוצרים הוא בהכרח גם מפר את זכויות המבצעים.

מיכאל איתן: אם אנו נילחם בתופעה של הפצה לא חוקית של זכויות היוצרים ממילא אנו נגן גם על זכויות המבצעים.

אילי גרליצקי: ההחלטה הקודמת שלכם עיקרה את ההיבט הפלילי בנוגע לזכויות המבצעים.

מיכאל איתן: הפיראט מזייף קלטת ומוכר אותה, וכך הוא מפר גם את זכויות היוצרים וגם את זכויות המבצעים, למרות שהן אינן שייכות למסגרת של עבירה פלילית.

מיכאל איתן: המלחמה בהפרה של זכויות היוצרים מגנה גם על היוצרים, למרות שהפרת זכויות היוצרים איננה נקראת עבירה פלילית.

טנה שפניץ: זה כבר נמצא בתוספת.

מיכאל איתן: המגמה היא מצד אחד להחמיר את הקנסות.

תמי סלע: לא מדובר בקנס או בעונש.

תמי סלע: ישנו סעיף בפקודת זכויות היוצרים המאפשר לפסוק פיצויים ללא הוכחת נזק.

תמי סלע: החוק הזה קובע שיעורים בחוק ומאפשר לשר המשפטים לשנות את השיעורים באישור ועדת חוקה.

תמי סלע: החוק הזה קובע מינימום ומקסימום של העונש.

מיכאל איתן: אני מעוניין לקרוא את הסעיף בו אנו דנים: "פיצויים ללא הוכחת נזק-לא הוכח הנזק שנגרם בהפרת זכות יוצרים, רשאי בית המשפט על פי בקשת התובע לפסוק לו לכל הפרה.

מיכאל איתן: .

מיכאל איתן: פיצויים בשיעור שלא יפחת מ-10,000 שקלים חדשים, ולא יעלה על 20,000 שקלים חדשים.

מיכאל איתן: שר המשפטים באישור ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת רשאי לשנות את השיעורים האמורים".

מיכאל איתן: שר המשפטים פנה אלינו וביקש שנאשר שני שינויים.

מיכאל איתן: שינוי אחד שיש כלפיו מגמת התנגדות, הוא שהמקסימום יהיה 80,000.

מיכאל איתן: השינוי השני אותו הוא מבקש, הוא שבמקום שנאמר, "שלא יפחת מ-10,000 שקל, ניתן אפשרות לפיצויים ללא הוכחת נזק בשיעור של 400 שקלים.

רחל אידלמן: זה רשיון לגנוב.

טנה שפניץ: באופן עקרוני במשפט האזרחי כאשר ישנו נזק צריך להוכיח אותו.

טנה שפניץ: יש כמה מקומות בהם ישנם הסגרים יוצאי דופן המדברים על פיצוי כספי על חשבון הנתבע, מבלי שהתובע יוכיח את הנזק שלו.

טנה שפניץ: מקרה כזה הוא כאשר הנזק הוא מאוד קשה להוכחה.

טנה שפניץ: קשה ליוצר להוכיח כמה ספרים הוא היה מוכר אילולא היו גונבים לו את זכות היוצרים שלו.

טנה שפניץ: בשל מקרים יוצאי דופן כגון זה, שהם מעטים מאוד בחקיקה האזרחית, אנחנו מאפשרים לפסוק פיצויים ללא הוכחת נזק של התובע.

טנה שפניץ: עדיין צריכה להיות איזושהי תקרה כיוון שאחרת התובע יכול להמשיך בתביעתו ובדרישותיו.

טנה שפניץ: בשל כך נקבעה תקרה.

טנה שפניץ: אנו חשבנו כי בחוק הזה יש מקום להעלות את התקרה.

אופיר פינס-פז: מדוע חשבתם זאת?

טנה שפניץ: כיוון שצריך לבצע עדכון בחוק.

תמי סלע: העדכון לפי החישוב שלי מגיע ל-45,000.

טנה שפייניץ: אנחנו הוספנו עוד קצת.

טנה שפייניץ: לא מדובר בחוק עונשין.

טנה שפייניץ: ביצענו שינויים מאוד דרסטיים בהוראות בדיני זכויות יוצרים במושב הקודם והעלנו באופן דרמטי את התקרה.

טנה שפייניץ: אנו חשבנו כי כיוון שאנו מדברים על העולם האזרחי, יש מקום להעלות את התקרה.

טנה שפייניץ: אם אינכם מעוניינים להעלות את התקרה ל-80,000, ניתן להשאיר את התקרה נמוכה יותר.

טנה שפייניץ: חה"כ פינס, אני מזכירה לך כי מדובר על מקרים בהם לא נדרש להוכיח נזק.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה לך.

אופיר פינס-פז: כיצד את מעוניינת להעלות את התקרה ל-80,000 שקל מבלי שידרש להוכיח נזק.

טנה שפייניץ: בנוגע למינימום ישנה בעיה.

טנה שפייניץ: בכל מערכת החקיקה שלנו אין מקרה של פיצוי מינימלי.

טנה שפייניץ: לשופטים קשה עם קביעה כזו.

טנה שפייניץ: כאשר שופט רוצה לפסוק פחות מ-10,000 אך הוא חייב לתת זאת, הוא איננו קובע פיצוי כלל.

טנה שפייניץ: כאשר מדובר במקרה קל, השופט לא מעוניין לפסוק 10,000 שקלים.

טנה שפייניץ: התובע לא יתחיל להוכיח את הנזק, ועל כן הנתבע לא יקבל כל קנס.

טנה שפייניץ: מן הצד השני אנו מוצאים פסקי דין אחרים של שופטים אשר היו מעוניינים לפסוק לטובת התובע למעלה מן הסכון שנקבע.

טנה שפייניץ: בשל כך אנו חשבנו כי יש לתקן את עניין המינימום אשר מגביל מאוד את שיקול הדעת של בית המשפט ופועל הרבה פעמים לרעת היוצרים, וכי יש להעלות את המקסימום ברוח הדברים שישמעו פה היום.

אתי לבני: בכמה מקרים בהם היתה הפרה של זכויות יוצרים, לא נקבע פיצוי קבוע?

טנה שפייניץ: לא כל פסקי הדין מתפרסמים.

טנה שפייניץ: אך כאשר ישנם שופטים המוצאים לנכון לקרוא למחוקק וכך עשה בית המשפט העליון, ולומר כי קביעת מינימום בחוק מעוררת מחלוקות, אנו מוצאים לנכון לקחת זאת לתשומת ליבנו.

אתי לבני: כאשר מורידים את המינימום ל-400 שקלים אין לכך שום יכולת הרתעה והשפעה.

טנה שפייניץ: לולא הנוסח בחוק, מבחינתנו פיצויי מינימום זהו דבר שאיננו מכירים אותו במסגרת החקיקה שלנו.

אופיר פינס-פז: אני מרגיש כי נושא קל הופך לנושא קשה בלי כל סיבה.

אופיר פינס-פז: כל אחד היה יכול להבין כי הפער בין 10,000 ל-20,000, לא היה מספיק, כיוון שהוא לא איפשר מרווח ראוי.

אופיר פינס-פז: המערכת המשפטית מצאה עצמה בבעיה.

אופיר פינס-פז: במקום לבוא ולעשות את השינוי המתבקש ולהוריד את סף המינימום ל-5,000 ואת רף המקסימום להעלות ל-40,000, מקשים עלינו בכוונה.

אופיר פינס-פז: אני לא חושב שמישהו יסכים לפער של 400 שקלים מול 80,0000 שקלים.

טנה שפניץ: אני חושבת כי קשה גם להסביר את ההיגיון שעומד מאחורי הפער שקיים בין 10,000 לבין 20,000.

אופיר פינס-פז: את זה קיבלנו כמצב נתון.

מיכאל איתן: לכל שר יש את ההיגיון שלו.

מיכאל איתן: שר אחד ראה היגיון בפער שבין 10,000 ל-20,0000, וכעת יש שר אשר רואה היגיון בפער בין 400 שקלים ל-80,000 שקלים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להציע למשרד המשפטים לקבוע פער של 5,000 מול 40,000 שקלים.

מיכאל איתן: אני חושב כי זו הצעה הגיונית.

ניסן סלומינסקי: אני מבין כי משרד המשפטים נרעש מחוות דעתו של השופט הנכבד אשר אמר כי אין מרווח מספיק בין המינימום למקסימום.

ניסן סלומינסקי: דעת השופט שמגר בנושא נתקבלה בשנת 1988.

טנה שפניץ: חזרו על הדעה הזו כמה פעמים.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין כיצד משרד המשפטים לא הושפע מן הדעה הזו חמש עשרה שנה, ואילו יום אחד הוא החליט להעלות את הנושא.

מיכאל איתן: מה אתה מציע?

ניסן סלומינסקי: אני שואל האם קרה משהו אשר הביא את משרד המשפטים לעסוק דווקא עכשיו בנושא הזה, לאחר חמש עשרה שנה.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי מדברי השופט כי מה שהטריד אותו הוא הנושא של הפיצוי הקטן.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כאשר מישהו מבצע עבירה קלה, לא ניתן לחייב אותו בפיצוי של 10,000 שקל.

מיכאל איתן: אני חושב כי זה מגוחך שאדם יגיע לבית המשפוט ויחייבו אותו ב-400 שקלים.

מיכאל איתן: זהו לעג לרש.

ניסן סלומינסקי: כיוון שאני מאוד מכבד את השופט שמגר, אני מתייחס לדבריו.

ניסן סלומינסקי: אני חושב כי אף אחד מאיתנו לא היהב מתנגד לכך שייקבע מינימום שהיה נותן לשופטים מרחב לשיקול דעת במקרים בהם מדובר בעבירה קלה, כאשר בכל זאת מעונייינים לחייב אותו במשהו כדי שלא ילמד בעתיד לעבור עבירות גדולות יותר.

ניסן סלומינסקי: אני חושב כי קפיצה של סכום המקסימום 20,000 ל-80,000 איננה הגיונית, כיוון שלא מדובר רק בעדכון של החוק לאחר 15 שנה, אלא מעבר לכך.

מיכאל איתן: העדכון מגיע סך הכל ל-45,000.

מיכאל איתן: חה"כ פינס מציע כי נקבע מינימום של 5,000 שקלים ומקסימום של 50,000.

מיכאל איתן: האם אתה מצטרף להצעה הזו?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני מוכן להצטרף להצעה הזו.

אליעזר כהן: אני גם כן תומך בהצעה זו.

אברהם בורג: מאז החלה התופעה, חלה התפתחות ביכולת של המזייף לזייף.

אברהם בורג: השוק הוא הרבה יותר משוכלל והאמצעים הטכנולוגים הם הרבה יותר משוכללים.

אברהם בורג: דרכי ההפצה הן משוכללות.

אברהם בורג: היכולות הן הרבה יותר גדולות מאשר תופעה שעושים לה עידכון אינדקס כפול עשר.

אברהם בורג: אם מדובר בהצעה שעניינה הרתעה, צריך לקבוע סדרי גודל גדולים.

אברהם בורג: בשל כך ההצעה שלי היא להגביל את שיקול הדעת של השופטים ולהשאיר את סכום המינימום, 10,000 שקלים, ולהגדיל את המקסימום ל-80,000.

אברהם בורג: אני מכיר את התופעה הזו ואני יודע כי אותה טכנולוגיה המשמשת להעתקה של דיסקים, משמשת גם להעתקה של תוכנות מחשב.

אברהם בורג: שבוע שעבר דיברנו על מעמדה של מדינת ישראל מול המערב בנושא של תוכנות.

אברהם בורג: אני חושב כי היום אנו מדברים על חלק מן המאבק הזה, ועל כן כאשר אנו תופסים בעל רשת זיופים מן הסוג הזה, אני מעוניין שיושת עליו עונש כבד, כיוון שאיני רק חומל על היצירה, אני גם חושב על מעמדה של מדינת ישראל בנושא הזה.

אברהם בורג: אני חושב כי מינימום של 5,000 מול מקסימום של 50,000 הם גבולות נמוכים מדי להרתעה.

אברהם בורג: המשמעות של קנס של 5,000 לאדם בעל רשת זיופים זו שבת אחת של עבודה בטירה.

ניסן סלומינסקי: ברגע שאתה תופס אחד כזה אתה מוכיח נזק, ואז מדובר על מקרה שונה לחלוטין.

רשף חן: אני רוצה להצביע על בעייתיות שיש בניסוח החוק המדבר על: "כל הפרה".

רשף חן: טבען של ההפרות האלו הוא שהן חוזרות על עצמן הרבה פעמים.

רשף חן: ברגע שאנו קובעים מינימום אפילו בשיעור של שקל אחד, אנו יוצרים מצב בו השופט חייב לפסוק סכומים אסטרונומים.

מיכאל איתן: בדיוק הפוך.

רשף חן: נניח שיהיו 1,000 הפרות, וסכום המינימום יהיה 400 שקלים, אנו מציבים בפני השופט את הברירה בין לפסוק פיצוי מינימום של 400,000 שקל או, לשיטתכם, לא לפסוק כלום, למרות שאני סובר כי המילה "רשאי" פירושה חייב.

רשף חן: איני חושב שזה האינטרס שלנו.

רשף חן: ההפרות האלה הן הפרות רבות מדי, ואם אנו נאלץ את השופטים לבחור בין בחירה שהיא אבסורדית, כמו לפסוק נגד מישהו 200 מיליון שקל, או לא לפסוק כלום, זה יהיה בעייתי.

רשף חן: בשל כך אני מציע להבהיר כי הכוונה היא לסף הכל ולא לכל הפרה.

מיכאל איתן: לפי הפרשנות שלך, אם אני השופט ובא אלי אדם, אני צריך להחליט מה לעשות עם תביעה של התובע שמבקש 400,000 על 1,000 הפרות, בהנחה שהמינימום הוא 400 שקלים.

מיכאל איתן: השאלה היא אם אני יכול כשופט לומר כי אני על ההפרה על הפעם הראשונה, שנייה, שלישית, רביעית וחמישית מוותר, ואילו על ההפרה העשירית לא.

מיכאל איתן: את המילה "רשאי" אני מייחס לכל הפרה.

מיכאל איתן: בשל כך השופט יכול לחלק מן ההפרות לתת קנס ולחלק מן הפרות לו לתת קנס.

תמי סלע: הגישה היא שאם עומדים בתנאים המינימליים של הסעיף צריך לפסוק את המינימום, ועל כן מבקש משרד המשפטים לקבוע מינימום של 10,000.

רשף חן: האם כאשר מדובר בשכפול של 10,000 עותקים מדובר בהפרה אחת?

תמי סלע: כאשר מדובר על שכפול של עותקים מדובר על הפרה אחת.

תמי סלע: בית משפט ראה את השאלה הזו כשאלה בעייתית.

אופיר פינס-פז: אם כך, חה"כ חן, האם אתה מצטרף להצעה שלנו?

רשף חן: כן.

תמי סלע: הבעייתיות שחה"כ רשף חן הצביע עליה בנוגע לקביעת מינימום כאשר עומדים בתנאים של הסעיף, היא אכן בעיה, כיוון שכאשר קובעים מינימום גבוה, בית המשפט חייב לפסוק את המינימום או להעמיד את עצמו במצב בו הוא אינו פועל לפי החוק.

מיכאל איתן: מדוע?

תמי סלע: כיוון שהגישה היא שהמילה "רשאי" היא בגדר חובה אם אתה עומד בתנאים של הסעיף.

תמי סלע: הניסיון פה הוא להביא למצב שדומה לחוקים אחרים, בהם גם כן מדובר על פיצוי ללא הוכחת נזק ולא מצוין כלל מינימום, אלא רק מקסימום.

תמי סלע: מדובר על חוק עוולות מסחריות, חוק יחסית חדש בו נקבע פיצוי ללא הוכחת נזק עד 100,000 שקלים ללא מינימום.

תמי סלע: מצב דומה קיים בחוק לשון הרע בו מדובר על פיצוי של עד 50,000 שקלים ללא מינימום, וכך גם בחוק הטרדה מינית בו גם כן מדובר על פיצוי ללא הוכחת נזק.

תמי סלע: זו הגישה של משרד המשפטים.

טנה שפניץ: אין לכך תקדים.

מיכאל איתן: חה"כ פינס מציע כי נקבע מינימום של 5,000 שקלים ומקסימום של 50,000.

תמי סלע: לדעתי, קביעה של מינימום של 5,000 זה הרבה.

מיכאל איתן: אני רוצה לנסות ולהסביר מה אני הבנתי מדבריו של אופיר.

מיכאל איתן: המצב הוא של מינימום של 5,000 שקלים לגבי סך כל המקרים שהובאו באותה פרשה, וכך גם לגבי סכום המקסימום.

טנה שפניץ: יש מקרה בו הושמעו שבעה שירים ונפסק לאותה מסעדה 70,000.

רשף חן: כיוון שמדובר בשבע יצירות שונות.

מיכאל איתן: יש גבול למה שאתם יכולים לעשות לנו בתוקף הידע המקצועי שלכם שהוא רב משלנו.

מיכאל איתן: אנו מוכנים לקבל את העדיפות שלכם בידע, אך בחירת סדרי העדיפויות תיעשה על פי ההחלטה שלנו ולא שלם.

מיכאל איתן: רוח הדברים כפי שעלתה כאן היום על ידי חברי הכנסת, היא די ברורה.

מיכאל איתן: אנו איננו מעוניינים שפסיקה של 400 שקל תהפוך לנורמה, וכל שופט רחמן יפסוק 400 שקלים.

מיכאל איתן: אנו מעוניינים להילחם בתופעה.

מיכאל איתן: חברי הכנסת אמרו כאן דברים ברורים.

מיכאל איתן: יש לנו בעיה טכנית, כיוון שכתוב בחוק: "לכל הפרה".

מיכאל איתן: יכול להיות שצרילך לפרש את המילים הללו לפי כוונתם של חברי הכנסת.

מיכאל איתן: אנחנו רוצים שלא יהיה מצב, כפי שאמר חה"כ רשף חן, ששופט יוכל לפסוק 4 מיליון במקום 4,000 שקלים.

מיכאל איתן: משרד המשפטים מעוניין להוביל אותנו רק לפתרון שלו, ולכך איני מסכים.

מיכאל איתן: אנו צריכים להתחשב בדעה של חברי הכנסת.

טנה שפניץ: אין בעיה.

טנה שפניץ: אני מזכירה כי אנו באנו לבקש את הוועדה לאשר את הצו.

טנה שפניץ: הנוסח קיים בחוק הראשי.

מיכאל איתן: אני לא מסכים לכך שאתם תובילו אותנו לפתרון שלא משקף את רצון חברי הוועדה.

טנה שפניץ: אז אני מוכנה ללכת לשנות את החוק.

אופיר פינס-פז: טנה, האם את מסכימה להצעה של 5,000 שקלים אל מול 50,000 שקלים?

אופיר פינס-פז: אם את לא מסכימה לכך תמשכי את הצו ותציעי משהו אחר.

מיכאל איתן: הוועדה מוכנה בהסכמתכם לשנות גם את החוק.

אופיר פינס-פז: אתה לא יכול להביא את החוק הזה לקריאה ראשונה.

דורית ואג: זה לא בסמכות הוועדה.

טנה שפניץ: למשרד המשפטים יש מעט מאוד שירים.

טנה שפניץ: הוא לא כל כך יצירתי.

טנה שפניץ: אנחנו פונים לוועדה בשם המסעדות, המספרות, כל הגופים הקטנים האחרים והציבור.

טנה שפניץ: אני יכולה להסכים גם שהמינימום יהיה 70,000.

טנה שפניץ: אין למשרד המשפטים שום הכנסה מכך.

טנה שפניץ: מדובר על יחסים בין שני אזרחים.

אופיר פינס-פז: כיצד הגעתם ל-80,000 שקל?

טנה שפניץ: המינימום איננו ניתן לשיקול דעת השופט.

טנה שפניץ: השופט יכול לתת קנס בין 400 שקלים לבין 80,000.

טנה שפניץ: אנו מעוניינים להרתיע, ולכן אנו עושים כל כך הרבה פעולות כדי להרתיע.

טנה שפניץ: אני מציעה להשאיר את שיקול הדעת לשופט.

מיכאל איתן: מה התשובה שלך לשאלה של חה"כ אופיר פינס?

טנה שפניץ: אני מוכנה לקחת את הצו וללכת ולחשוב על כך בבית, ואם יהיה צורך בכך אנו נגיש הצעה שונה.

רשף חן: מה קורה למסעדה שניגנה 15 שירים?

קרני לוטן: אתם מנסים להשיג הרתעה.

קרני לוטן: ההרתעה מושגת במקסימום.

קרני לוטן: אני חושבת כי 400 שקלים הוא רף גבוה מדי.

קרני לוטן: לדעתי, צריך לבטל את הרף התחתון ולהשאיר רק רף עליון.

אברהם בורג: ההנחה היא שאתם משתמשים בחומרים ללא רישיון.

קרני לוטן: ממש לא.

אברהם בורג: אם כך מה זה משנה לכם?

אברהם בורג: מה המשחק שלכם?

קרני לוטן: אני אתן לך דוגמא מחיי היום-יום.

קרני לוטן: ניקח לדוגמא מסעדה.

אברהם בורג: תדברי על הרדיו האזורי.

אברהם בורג: תספרי לי מדוע את במשחק.

קרני לוטן: נאמר כי נגמר הרישיון של תחנת רדיו דרום.

קרני לוטן: אקו"ם כגוף מונופוליסטי מגיע ודורש 10 מיליון שקלים של דמי רשיון במקום 10,000.

אברהם בורג: אני לא מבין.

אברהם בורג: את לא מעלה על הדעת שתפעלי ללא רשיון.

רשף חן: היא מנסה לדבר ועורכים לה חקירה נגדית.

קרני לוטן: מבחינת הרציונאל של החוק מספיק רף עליון.

קרני לוטן: באמצעות המינימום, ארגוני היוצרים ישיגו התעשרות שלא כדין.

קרני לוטן: ישנם כמה סוגי הפרות שהרף המינימאלי איננו מתאים להם כלל.

קרני לוטן: במקרה בו מדובר על הפרה קלה ובתום לב, השופט צריך שתהיה לו את היכולת לפסוק מינימום מהדרוש.

קרני לוטן: זה צריך להיות במסגרת שיקול הדעת של בית המשפט.

קרני לוטן: מבחינתי גם 400 שקלים לא באים בחשבון.

קרני לוטן: אני רוצה לתאר לכם מצב קיים ואתם תגידו לי כיצד אנו פותרים זאת לאור ההצעה שלכם.

קרני לוטן: לפי שיטתכם, ההרתעה מושגת באמצעות רף של 80,000.

קרני לוטן: אני מייצגת תחנה שנגמר לה הרישיון ואקו”ם דורש ממנה דמי רשיון גבוהים מאוד וכך גם פדרצית התקליטים.

קרני לוטן: כולם מרווחים משידורי הרדיו, ואף אחד לא מצפה שכיוון שאק"ם דורש סכומים גדולים, ייפסקו השידורים.

קרני לוטן: כאשר אנו לא מגיעים לעמק השווה, אנו ממשיכים בינתיים לשלם להם בלי רישיון סכומים ששולמו עד היום.

קרני לוטן: כאשר אנו מתייחסים לרייבוי הפרות, כל שיר שמשודר ברדיו במשך שלושה ימים זו הפרה.

קרני לוטן: זאת אומרת שלפי השיטה שאתם מבקשים, עבור כל שיר שבוצע ברדיו, באותם ימים שאנו מנהלים משא ומתן מול הארגונים, אנו צריכים לשלם 4,000 שקלים כפול כל שיר.

אברהם בורג: יש לך עמדה אידיאולוגית אחת הגורסת שאין צורך בפיצויי מינימום אלא רק בפיצויי מקסימום.

אברהם בורג: זו עמדה אידיאולוגית שתהיה נכונה להרבה מאוד נושאים אחרים.

קרני לוטן: היא אכן נכונה בהרבה מקרים אחרים.

אברהם בורג: את מייצגת תחנת רדיו שהיא אימפריה בתוך המערכת הזו של השימושים.

אברהם בורג: יש הבדל בין הספר שגברת שפייניץ דיברה עליו, לבין אמפריה שמפיצה ומשדרת עשרות שירים ביום.

אברהם בורג: אני רוצה להניח כי לך כמי שפועלת על פי רישיון, אסור אפילו בשלושת ימי המעבר מרשיון אחד לשני לפעול שלא על פי דין.

כוכי מרדכי: זה אומר שאני צריכה לסגור את תחנת הרדיו.

אברהם בורג: את תוכלי לשדר שירים מחו"ל.

כוכי מרדכי: גם לשירים מחו"ל יש יוצרים.

אברהם בורג: אני לא יכול לקבל מצב בו מבקשים ממני פתרון בחוק לזמן בו עובדים בצורה בלתי חוקית.

קרני לוטן: אני לא מבקשת פתרון בחוק.

מיכאל איתן: אחת הטענות של ציבור הלקוחות, היא שברגע שאנו נותנים הגנות חזקות למבצעים וליוצרים, זה משפיע על המשא ומתן ביניהם ומעלה את המחירים.

מיכאל איתן: זה נכון גם למקרים אחרים.

אברהם בורג: הטענה שלי כלפי עו"ד קרני היא שאינני יכול לקבל טענה שאומרת כי יש מצב בו היא פועלת שלא על פי חוק.

מיכאל איתן: גם גלי צה"ל היו בסכסוך עם אקו”ם, והם פנו לרשות ממשלתית.

קרני לוטן: אני לא מנסה לטעון שאקו”ם לא צריכה לקבל את תמלוגיה.

קרני לוטן: אני מציעה להשאיר את שיקול הדעת לבית המשפט.

קרני לוטן: הנושא של חוקיותם של אקו"ם והפדרציה לתקליטים נבדק כעת בבית המשפט, כיוון שהם גובים תעריפים מונופוליסטים.

קרני לוטן: אני מבקשת לא לכבול את ידי השופט.

קרני לוטן: השופט יכול לקבוע פיצוי בסך של 80,000 לכל שיר.

קרני לוטן: אני מבקשת שתאפשרו לשופט לקבוע כמה ישולם בגין אותו נזק שנעשה.

קרני לוטן: אני מסכימה שצריכים לשלם פיצויים, אך אני מבקשת להשאיר זאת לשיקול דעתו של בית המשפט.

אליעזר כהן: האם קרה ששופטים נתנו עונש כבד מדי?

טנה שפניץ: לא.

מיכאל איתן: החלטת הוועדה על פי הסכמת חברי הכנסת, היא כי אנו משאירים את המצב לפי הצעתו של חה"כ פינס, ואנחנו לא מאשרים את הצו ומחכים לפתרון.

ארנון גבריאלי: אני מייצג את אקו"ם.

ארנון גבריאלי: קודם דובר על מצב הביניים עד לחידוש רשיון.

ארנון גבריאלי: אני רוצה לומר כי בפועל, הרדיו האזורי שידר שנים רבות ללא רישיון כלל והוא לא שילם כלל.

כוכי מרדכי: זה ממש לא נכון.

ארנון גבריאלי: זו עובדה.

ארנון גבריאלי: רדיו דרום לא שילם.

ארנון גבריאלי: ישנו מצב בו משדרים ללא רישיון.

ארנון גבריאלי: ישנה פרשנות של בית המשפט העליון המפרשת את המילים, "כל הפרה" כסוג של הפרה.

ארנון גבריאלי: כלומר, מיליון עותקים של אותו דיסק זו הפרה אחת.

ארנון גבריאלי: לכן הסכנה שהציגו כאן, שמישהו יקבל לשלם פיצויים של מיליונים, איננה קיימת.

ארנון גבריאלי: השיטה של מינימום 10,000 ומקסימום 20,000 קיימת משנת 1983.

ארנון גבריאלי: ברגע שנוריד את הרף של 10,000 שקלים ל-400 שקלים, אנו נעביר מסר לבית המשפט של זילות זכות היוצרים.

ארנון גבריאלי: כך אנו נוריד פי 25 את הרף.

ארנון גבריאלי: אם לא היה קיים מינימום מילא, אך כיוון שהיה מינימום, המסר שבא מהמחוקק הוא שזכות היוצרים לא שווה שום דבר.

ארנון גבריאלי: כפי שנאמר קודם, אנו ניתן כך רשיון לגנוב.

קרני לוטן: המסר יובהר היטב בדברי ההסבר.

ארנון גבריאלי: אף פעם אחת לו פסק בית המשפט את המקסימום.

ארנון גבריאלי: הוא פוסק 10,000 שקל ליצירה אחת ולשתי יצירות הוא פוסק 15,000 שקלים.

רחל אידלמן: וגם לא לכל יצירה.

ארנון גבריאלי: המשרד שלי מגיש עשרות תביעות בתחום הזה, ולא קיבל פעם אחת את המקסימום.

ארנון גבריאלי: בתי המשפט מסתדרים יפה מאוד עם המינימום והמקסימום הקיים.

ארנון גבריאלי: צריך לזכור, כי השופט שמגר דיבר במפורש על האלמנט המרתיע.

ארנון גבריאלי: 400 שקלים אינם מרתיעים אף אחד.

ארנון גבריאלי: לבית המשפט יש סמכות גם לא לפסוק פיצויים כלל.

מיכאל איתן: הפירוש של "רשאי" הוא חייב.

ניסן סלומינסקי: השופט כותב כי: אם לא, יאלץ בית המשפט במקרים של הפרות קלות של זכות יוצרים להפעיל שיקול דעתו ולהימנע ממתן כל פיצוי.

ניסן סלומינסקי: יש התייחסות לשני דברים.

ניסן סלומינסקי: הראשון הוא האם נגרם נזק או לא, והשני הוא האם הופרה זכות היוצרים או לא.

ניסן סלומינסקי: בית המשפט יכול להגיד כי לא היתה הפרה של זכות יוצרים.

מיכאל איתן: הוא לא יכול לעשות זאת.

דני גוטפירד: אנ אקרא מפסק הדין המדובר משפט אחד: "מן הראוי כי המחוקק ייתן את דעתו למצב הזה הקיים שאחרת בית המשפט המתבקש לפסוק פיצוי סטטוטורי יאלץ במקרים של הפרות קלות לזכויות יוצרים להפעילי את שיקול דעתו ולהימנע ממתן כל פיצוי".

דני גוטפירד: זאת אומרת שקיים שיקול דעת ואת המילה "רשאי" שמגר מפרש כרשאי.

דני גוטפירד: כל הרעיון של תשלום פיצויים מוסכמים שנקבעו בחוק הוא לשם הרתעה.

דני גוטפירד: החוק קיים משנת 1981.

דני גוטפירד: העתיקו זאת מארצות הברית.

דני גוטפירד: בישראל כל פעם שמישהו חדש נכנס לתפקיד הוא חושב שמה שהיה קודם הוא לא טוב וצריך לשנות זאת.

דני גוטפירד: לא צריך להרוס את מה שקיים ופועל יפה.

דני גוטפירד: קודמי צדק כשאמר כי מעולם בית המשפט לא פסק את הפיצויים המקסימליים של 20,000, ועל כן זה גם לא מטריד אותנו.

דני גוטפירד: ההצגה הזו כאילו באים לעדכן את החוק ולעשות לנו טוב, ומן הצד שני רוצים לבטל את מה שפועל, זה פטרנליזם בצורה הזולה שלו.

דני גוטפירד: אנו לא מקבלים זאת.

דני גוטפירד: אנו יודעים מה טוב לנו ולא הם.

דני גוטפירד: אם הם רוצים לעשות מה שטוב לנו, שישאירו את הנוסח כפי שהוא.

דני גוטפירד: המצב הקיים הוא בסדר.

דני גוטפירד: אנו מדברים על אלמנט של הרתעה, אך אם אנו נוריד את סכום הפיצויים, בפועל אנו נעודד את התופעה.

דני גוטפירד: מה שיקרה זה שיהיו המוני תביעות של 400 שקלים.

דני גוטפירד: בעל מיספרה יעדיף לשלם שכר טירחה לעורך דין מאשר לאלה אשר דורשים ממנו כסף.

דני גוטפירד: במקרים כאלו אנו צריכים לשלוח בלש שיקליט את ההפרות בכדי להגיש תביעה.

יצחק שפר: אני רוצה להציג את העניין מהיבט אחר.

יצחק שפר: לא היה עולה על דעתו של אדם שמעונין לפתוח נגרייה, לפתוח נגרייה מבלי להתקשר לסוחר עצים ולברר כמה עולות מכונות ועצים.

יצחק שפר: ההבדל בינינו לבין כל יוצר אחר, הוא שהסחורה שלנו מיוצאת באויר.

יצחק שפר: כל אדם שפותח תחנת רדיו או כל מקום אחר, מתייחס לסחורה שלנו כאילו היא שלו.

יצחק שפר: המצב הוא כזה שאפילו אנשים אינם מגיעים להתדיין איתנו לפני שהם פותחים את העסק שלהם.

אברהם בורג: את הקרב הזה הפסדתם.

מיכאל איתן: הם לא הפסידו.

מיכאל איתן: יימצא לכך פתרון מבחינה לוגית.

מיכאל איתן: אם יאמרו לך לשלם 400 שקל בשנה תמורת זה שתוכל להוריד מאתרי האינטרנט כל מה שתרצה לשימושך הפרטי, אתה תשלם?

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: אני אלך לאתר בו יש קוד פרוץ.

מיכאל איתן: אתה תשלם.

אייל מנדלבאום: אם חבר כנסת אומר כי יש קוד פרוץ, אז מה נשאר?

מיכאל איתן: הוא לא הציג את עצמו.

מיכאל איתן: הוא הציג מצב היפוטטי שקיים בשוק.

מיכאל איתן: הוא מייצג את הצד של האנשים המפרים את הזכויות.

יצחק שפר: אני ממשיך את דברי.

יצחק שפר: אותו אדם יכול לומר כי זו הסחוררה שלו כי הוא משתמש בה כבר בנגרייה.

יצחק שפר: אני מצטרף לדברים של קודמי בנוגע למינימום ולמקסימום.

יצחק שפר: בנוסף, אני רוצה לומר כי הטכנולוגייה השתנתה כך שהיום כל אדם שרוצה יכול לקנות צורב ולזייף.

יצחק שפר: ההפרות היום הן בכל מקום.

יצחק שפר: צורת ההפצה היום היא כמו דואר.

יצחק שפר: לעיתים היא מדלת לדלת.

יצחק שפר: כל הטכניקה השתנתה, ועל כן צריך להשתמש בהרתעה.

יוחאי חי: אני מצטרף להתנגדות הנחרצת של חבריי להורדת רף המינימום.

יוחאי חי: אני בעד העלאת התיקרה והגדלת המרווח שבין המינימום למקסימום, משום שלטעמי זה העיקר.

יוחאי חי: אם היה רוצה המחוקק לאפשר שיקול דעת לבית המשפט, הוא היה קובע מרווחים גדולים.

יוחאי חי: הוא לא רצה לעשות זאת ועל כן הוא צמצם את המרווחים, ויחד עם זאת הוא עצר את שיקול הדעת של בית המשפט.

יוחאי חי: חייבים לדעת שקניין רוחנ,י כיוון שהוא לא ניתן לכימות מבחינת הנזק, הפיצוי שנקבע בגין הפרה הוא זה שקובע את חומרת ההפרה.

יוחאי חי: אם אנו נבטל לחלוטין את המינימום, אנו נעביר מסר לציבור שהפרות מסוג מסויים אינן נחשבות חמורות וניתן לזלזל בהן.

יוחאי חי: ככל שנקבע פיצוי גבוה יותר כך נמסור מסר לחברה כי הפרות מן הסוג הזה הן חמורות בעינינו.

יוחאי חי: זה צריך להיות נר לרגלנו בשעה שאנו קובעים את המינימום.

יוחאי חי: הדיון פה מזכיר טיעונים לעונש.

יוחאי חי: השלב בו דנים על גובה הפיצוי זהו השלב שלאחר ההפרה ומציאת האחריות המשפטית שבו בית המשפט צריך לקבוע מה יהיה העונש.

יוחאי חי: ככל שאנו נפחית את העונש, כך אנו נסמן לכל המפירים כי סף הכניסה להפרות הוא נמוך.

יוחאי חי: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר יכול להיות גם תשובה לעו"ד לוטן.

יוחאי חי: מערכת היחסים בין המשתמשים לבין התאגידים שייכת לדיון הקשור לתחום ההגבלים העסקיים.

יוחאי חי: אנחנו פה בכדי להסדיר עניינים במישור של זכויות יוצרים.

יוחאי חי: אני רוצה להזכיר כי חייבים לעשות הבחנה בין תאגידים שהוסדרו על פי תנאי הרשות להגבלים עסקיים, כמו תאגידים וניהול זכויות יוצרים שידם קשורה מאחורי גבם שעה שהם באים וניגשים לערכאות, לבין הפרות רגילות מצד בעלי זכויות שעדיין לא עברו את המסוכה הזו.

יוחאי חי: ברגע שהמדינה נכנסה לתוך הפעילות, והסדירה את הפעילות של התאגידים בניהול זכויות יוצרים, לא ניתן להטיל עונש כפול על אותו תאגיד ועל בעלי הזכויות שקשורים איתו, ולומר כי כעת המדינה תפעיל שיקול דעת בנוגע לעונש.

קרני לוטן: היא אמנם הסדירה את צורת ההתאגדות של חלקם, אך לא את גובה התמלוגים.

יוחאי חי: הארגון של שפר ושלי מתנהלים בתנאי פעילות קשיחים למדי.

יוחאי חי: כל פעולה שלנו היא פעולה מבוקרת.

קרני לוטן: אני מדברת על התעריפים.

יורם חטב: תגידי בכל רם כי את פשוט לא מעוניינת לשלם.

קרני לוטן: התיקון הוא תיקון עובדתי.

קרני לוטן: זה נכון שההסדרה היא לגבי הפדרציה, הארגון והגוף, אך לגבי שאלת גובה התעריפים, אין שום פיקוח בשלב זה.

יוחאי חי: זה לא נכון.

מיכאל איתן: בעזרת טנה שפייניץ אנו נביא לכנסת את החוק להקמת בית המשפט לזכויות יוצרים ואז יהיה פורום שיתמחה בעניין.

מיכאל איתן: כך גם יהיה גוף שבמקרים של מחלוקות יוכל להכריע.

מיכאל איתן: אני הצעתי כי הגוף הזה יהיה מורכב משופט מקצועי ונציג אחד של האיגודים המשתמשים.

מיכאל איתן: כל הצדדים קיבלו את ההצעה הזו, אך משרד המשפטים איננו מרוצה.

יוחאי חי: מאז שנת 1988 עברו הרבה מים בנהר הגועש של זכויות היוצרים.

יוחאי חי: אני רואה את הדיון הזה כהזדמנות פז.

יוחאי חי: הגברת טנה שפייניץ אמרה שבמשרדה ישקלו מחדש את ההצעה.

יוחאי חי: אני אשמח מאוד אם הם יזמינו את נציגי הארגונים וישמעו אותנו.

יוחאי חי: הדיון הזה צריך להיפתח במיוחד לאור השינויים האחרונים של השנים האחרונות.

אברהם בורג: אני הייתי מבקש מטנה לבדוק אפשרות לעשות חלוקה בין תאגידים מאורגנים הפועלים על פי רישיון, ובין המשתמש הפירטי הקטן כמו מספרות שכלפיו צריך לפעול ברמת הרתעה אחרת.

אברהם בורג: את הרדיו האזורי לא ירתיע פיצוי של 400 שקל, אך את הספר השכונתי זה ירתיע.

אברהם בורג: את הרדיו האזורי פיצוי של 80,000 שקלים ירתיע, אך לא ניתן לחייב את הספר לשלם פיצוי כזה כי הוא לעולם לא ישלם זאת.

תמי סלע: בית המשפט קבע בפסיקה שלו קריטריונים לעניין הפיצוי, כמו חומרת הכוונה והיכולת של הגוף לשלם.

אברהם בורג: אני רק מסתכל על מה שהונח על שולחננו, אני לא מכיר את הדיון לכל עומקו.

מיכאל איתן: זהו דיון מרתק.

מיכאל איתן: יש פה התנגשות של כל מיני אינטרסים שצריך לאזן ביניהם.

מיכאל איתן: במדינות המתקדמות הקימו בתי משפט מיוחדים או בתי דין לנושא של זכויות יוצרים, וכך נוצרה פרקטיקה שלא כתובה בחוק שאותו שופט דן יודע כמה לקבוע לבתי קפה וכמה לארגונים אחרים.

מיכאל איתן: הפסיקות הללו גם מהוות אחר כך מסר לציבור.

אברהם בורג: אם אתה אומר לי כי תוך חצי שנה יוקם בית משפט כזה, אני מרוצה.

אברהם בורג: לפי מה שאני קולט כאן, אני חושב שיש לעשות הבחנה בין ארגון גדול לבין יחיד קטן.

אברהם בורג: בשל כך אני מבקש שההצעה שתבוא לא תהיה גורפת מן היחיד ועד האימפריה.

מיכאל איתן: אתה צריך לשנות את החוק בשביל להכניס את ההבחנות הללו.

מיכאל איתן: סעיף 3א לפקודת זכות יוצרים אומר: "לא הוכח הנזק שנגרם בהפרת זכות יוצרים, רשאי בית המשפט על פי בקשת התובע לפסוק לו לכל הפרה פיצויי שלא יופחת מ-10,000 שקלים חדשים, ולא יעלה על 20,000 שקלים חדשים".

מיכאל איתן: אתה צריך להגיש הצעת חוק שתתקן את הנוסח כך שיכלולו את ההבחנה.

טנה שפניץ: השופט בדיוק עושה את ההבחנות הללו.

תמיר אפורי: סעיף זה הוא הרבה יותר רחב מעניין הארגונים, הארגונים נמצאים בשוליים של הסעיף.

תמיר אפורי: 3א איננו סעיף שעוסק בארגוני היוצרים, אלא בדברים הרבה יותר רחבים שאינם מיוצגים כאן.

תמיר אפורי: לגבי סכום המקסימום ישנה הסכמה, למרות שעדיין ישנה בעייתיות, ועל כן אני לארחיב על כך.

תמיר אפורי: בסכום המינימום ישנה שורה של בעיות.

תמיר אפורי: אם לוקחים את הסכום שנחקק לראשונה בשנת 1981 ומתאימים אותו להיום בהתאם למדד, מדובר על מינימום של 450 שקל עד 29,000 שקל.

תמיר אפורי: הסכום המקורי היה בין 500 שקל ישן ל-30,000 ישן.

תמיר אפורי: במינימום אנו נצמדים למה שנחקק.

רחל אידלמן: 400 שקל של אותה שנה ו-400 שקל של היום זה לא אותו כסף.

רחל אידלמן: המדד השתנה.

תמיר אפורי: הבעיה היא שבזכויות יוצרים אין יסוד נפשי.

תמיר אפורי: האדם שפועל לחלוטין בתום לב ובטוח לגמרי כי מה שהוא עושה זה בסדר, נדרש לשלם פיצויים כאשר בית המשפט קובע שזה לא בסדר.

תמיר אפורי: זה בסדר, כיוון שמדובר בזכות של מישהו אחר לו הוא צריך לשלם, אך כאשר חושבים על הרתעה ועל פיראטיים ניתן למצוא תופעות נוספות.

תמיר אפורי: כאשר עיתון פירסם תמונה הלקוחה ממקום אחר והשתמש בה לצורך ביקורת, בית המשפט קבע שלא היה כאן שימוש הוגן כיוון שלא התקיים איזשהו תנאי.

תמיר אפורי: לפי הסעיף בחוק, מה שיקרה הוא שאותו עיתון יצטרך לשלם 10,000 שקל, למרות שהתעריף של צלם הוא 100 או 1,000 שקל.

תמיר אפורי: בכל העולם אין הסדרים של מינימום או מקסימום.

תמיר אפורי: כמעט ואין בכלל פיצויים סטטוטוריים.

תמיר אפורי: ההסדר הזה מבוסס על ההסדר האמריקני.

תמיר אפורי: בארה"ב המינימום הוא 200$.

תמיר אפורי: שם יש ניואנסים של תום לב, כוונת זדון וכו'.

תמיר אפורי: בכל אופן המינימום הוא 200$ והמקסימום הוא 150,000$ כאשר מדובר בכוונת זדון.

תמיר אפורי: כאשר זה לא בתום לב, המינימום הוא 750$ והמקסימום הוא $30,000.

אילי גרליצקי: אני כנראה התרגלתי להופיע בפני אולמות מלאים, ולא אחרי שהם התרוקנו וזה חבל.

אילי גרליצקי: אני מודה ליו"ר שנתן סוף סוף גם לזמרים, לשחקנים והמבצעים במדינת ישראל זכות דיבור.

אילי גרליצקי: אני חושב כי הדברים היו מתקדמים יותר כאשר הדברים היו נשמעים כאשר כל חברי הכנסת היו ישובים סביב השולחן.

אילי גרליצקי: נעשה כאן ניסיון לצייר את החלש כחזק ואת החזק כחלש.

אילי גרליצקי: מי שזקוק כאן לעזרה זה אנחנו ולא הגופים הגדולים.

אילי גרליצקי: הרדיו האזורי אפילו לא נמצא איתנו במשא ומתן.

אילי גרליצקי: אנחנו לא קיבלנו פרוטה מן הרדיו האזורי והם אפילו לא בראשיתו של משא ומתן איתנו.

אילי גרליצקי: אתם מפרקים אותנו מהנשק החלוט שלנו ממילא.

אילי גרליצקי: מהו הנשק שלנו בכדי להילחם בגופים גדולים ששמים פס עלינו?

אילי גרליצקי: אנחנו בתביעות שש שנים ולא קיבלנו פרוטה.

אילי גרליצקי: בשל כך אנו לוקחים אנשים אשר מקליטים בפועל הפרות.

אילי גרליצקי: כל הפרה זה 10,000 שקל.

אילי גרליצקי: להקליט זה לא דבר טכני בלבד.

אילי גרליצקי: צריך לציין מיהו הזמר ובאיזה תאריך זה בוצע.

אילי גרליצקי: גם אם אנחנו נביא תביעה לפיצויים היא אף פעם לא באה לידי מימוש, כי היא מובאת לדיון או למשא ומתן.

אילי גרליצקי: אם אנו רוצים לתבוע מיליון שקל, אנו צריכים להקליט 100 הפרות.

אילי גרליצקי: זו עבודה קשה ומסובכת.

אילי גרליצקי: במקרים הבודדים שעשינו זאת, הצד השני הגיע אלינו כדי להגיע להסכם.

אילי גרליצקי: אתם רוצים שעכשיו אנו במקום 100 נקליט 2,500, זה בלתי הגיוני.

אילי גרליצקי: הנשק היחיד שלנו הוא שנוכל להביא את החלשים האלה למשא ומתן איתנו.

קרני לוטן: מדוע אתה מפחד מן השופט?

אילי גרליצקי: אנו לא מפחדים מן השופטים, אנחנו מעוניינים במשא ומתן.

אילי גרליצקי: עכשיו אנחנו בעיצומן של הקלטות האלה.

אילי גרליצקי: שכרנו את אחד מעורכי הדין הגדולים במדינה, ועדיין הרדיו האזורי לא שילם לנו פרוטה.

אילי גרליצקי: אתם רוצים לקחת את הנשק שלנו ולזרוק אותו.

אילי גרליצקי: אני מעוניין שיורם חטב יספר לכם כמה מקרים מן השטח עצמו.

יורם חטב: אני מעריך את עבודתו של משרד המשפטים, אך אני מתפלא כל פעם לשמוע כיצד הוא מצייר את כוונתו במקום להציג אותה כפי שהיא.

יורם חטב: אני מעריך שמשרד המשפטים תופס את חברת אשכולות, חברת התגמולים של האומנים המבצעים, כמונופול אדיר כח, ואת המשתמשים כקורבנות חפים מכל פשע.

יורם חטב: נדמה כאילו אנו מפריעים להם לשידור תקין וכי אותנו צריך לרסן.

יורם חטב: אנו נמצאים עכשיו במאבק מול קורבן כזה חף מפשע, שנקרא חברות הכבלים.

יורם חטב: במשך שישה חודשים אנו נמצאים במצב בו חברות הכבלים מבצעות שידור אסור על פי חוק, בניגוד להתכתבות משפטית אשר אומרת לנו במפורש כי אסור להן לשדר.

יורם חטב: בכל זאת הם משדרים, לא משלמים, אינם מגיעים למשא ומתן איתנו ומסרבים לבורר.

יורם חטב: הכח שלנו הוא כח מאוד מוגבל.

יורם חטב: אותה סגה עברנו לא מזמן עם חברת YES.

יורם חטב: הכח האמיתי נמצא בידי המשתמשים.

יורם חטב: הכוונה האמיתית של משרד המשפטים נובעת מן הטענה הבסיסית כי תמלוגים הם נטל וצריך לבטל אותם.

יורם חטב: כיוון שלא ניתן לבטל אותם כי זה נראה רע מאוד, הם מנסים לעשות הכל על מנת להקשות על גבייתם.

יורם חטב: אם באמצעות הקמת בית דין לתמלוגים בשעה שהחוק עצמו נראה כמו סוכה ממקלות ארטיק, ואם באמצעות ביטול הקנס המוטל כחוק על הפרה, ובאמצעים שונים נוספים.

מיכאל איתן: האם אתה מתנגד לבית דין לתמלוגים?

יורם חטב: לא.

יורם חטב: אני מתנגד לאופן בו זה מתבצע.

יורם חטב: לא צריך לשים את העגלה לפני הסוסים.

יורם חטב: אנחנו תמכנו בהצעתך, אך דרשנו כי בבואנו לבית משפט לתמלוגים, תחמשו אותנו בחוק שהוא מסודר ולא בחוק פרוץ.

יורם חטב: בחוק זכויות היוצרים 1984 נאמר כי ישנם שלושה גופי שידור המוחרגים מן החוק: רשות השידור, הטלוויזיה החינוכית וגלי צה"ל.

יורם חטב: ביום שחוקקו את החוק החריגו את הגופים שהיו קיימים אז מתשלום תמלוגים.

מיכאל איתן: הנושא הזה הועלה בוועדת הכלכלה.

מיכאל איתן: אני מקווה שנמצא דרך להעלותו בוועדה הזו.

מיכאל איתן: אני מאוד רוצה לקדם את הנושא ולעשות סדר בכל המערכת.

מיכאל איתן: הגיע הזמן שזה יעשה.

מיכאל איתן: אתם יותר מדי שעות פה.

רחל אידלמן: אני מייצגת את המו"לים ואת הוצאות הספרים.

רחל אידלמן: אני מקדמת בברכה את הרצון שלכם להעלות את הקנס המקסימלי ל-80,000 שקל.

רחל אידלמן: אני הגעתי למסקנה שעד שלא יהיה במדינת ישראל פסק דין על סכום משמעותי, לא ישתנה דבר.

רחל אידלמן: אצל כל הגנבים וכל מי שמצלם ומזייף ספרים, נמצאת הוצאת הייצור.

רחל אידלמן: ברגע שהם יקבלו קנס של 20,000 שקל זה לא יהיה אכפת להם.

רחל אידלמן: מישהו הדפיס את כל הספרים של הוצאת שוקן של ספרי לימוד של שנת הלימודים הנוכחית.

רחל אידלמן: כשהוצאנו צו כינוס נכסים, שכרנו בלש שתפס את הגנב שאמר לו כי הוא גרם לו נזק כיוון שזה מה שהוא יודע לעשות, והוא ימשיך לעשות זאת הלאה.

רחל אידלמן: אני מבינה מזה שלגנב תהיה הוצאה של 20,000 שקל, אך בינתיים באמצעות הספרים שהוא גנב בעבר ויגנוב בעתיד הוא ירוויח הרבה כסף.

רחל אידלמן: אני פתחתי בתוך הוצאת הספרים שלי תחנת משטרה פרטית.

רחל אידלמן: אני שמעתי כי סטודנט מודיע לסטודנטים, ביום שהוצאתי ספר במהדורה חדשה שהשקעתי בה עשרות אלפי שקלים, כי הוא ימכור להם צילום שלו בעשרה שקלים.

רחל אידלמן: שלחתי צלמים ובלשים כדי שתהיה לי הוכחה בבית המשפט.

רחל אידלמן: בסופו של דבר מגישים נגדו תביעה פלילית והוא מקבל קנס של 1,000 שקל וצוחק עלינו.

רחל אידלמן: כל המהדורה החדשה שהוצאתי לסטודנטים ללימודי מזרח אסיה שוכבת אצלי במחסן.

רחל אידלמן: באוניברסיטאות ובבתי הספר מצלמים חופשי.

רחל אידלמן: היועצת המשפטית של משרד החינוך אומרת לשרים לא לשלם למו"לים עבור תמלוגים כיוון שהם אינם הולכים לבתי משפט.

רחל אידלמן: אנחנו פונים לבתי משפט, ונמצאים בדיונים שנמשכים עשר שנים.

רחל אידלמן: היום ישנם סוגים רבים של ספרים שלא כדאי כלל להוציא אותם לאור כי ממילא יצלמו אותם.

רחל אידלמן: אני חושבת כי מינימום של 400 שקל זהו רישיון לגנוב.

טוני גרינמן: הפרת זכויות היוצרים במדינת ישראל זו מכת מדינה.

טוני גרינמן: התופעה הזו הכניסה את מדינת ישראל לרשימות השחורות.

טוני גרינמן: מדינת ישראל נתנה ליוצרים אמצעי הרתעה אחד והוא הפיצוי הסטטוטורי המינימאלי.

טוני גרינמן: זה לא עובד להפר זכויות יוצרים, כיוון שאז אתה מסתכן בפיצוי המינימאלי.

טוני גרינמן: מדינת ישראל חתומה על הסכם בינלאומי שבמסגרתו התחייבה להעניק סעדים אזרחיים מרתיעים כנגד הפרה של זכויות יוצרים.

טוני גרינמן: אם ייצא מבית המחוקקים של מדינת ישראל או ממשרד המשפטים צו שנוטל מהיוצרים את הנשק המרתיע היחידי שיש להם, איזה מסר מדינת ישראל שולחת לעולם?

טוני גרינמן: צלם שלקחו את הצילום שלו והכניסו זאת לעיתון או לאינטרנט, ולבסוף פוסקים לטובתו פיצוי של 400 שקל או 5,000 שקל, לא יהיה מסוגל אפילו לשכור עורך דין שיגן עליו.

טנה שפניץ: השופט יכול לתת לו פיצוי של עד 80,000 שקל.

יעקוב מנור: אני מייצג יוצרים ומשתמשים.

יעקוב מנור: אני מצטרף בלב שלם לכל מה שאמרו חברי בנושא של פיראטיות.

יעקוב מנור: אין ספק שיש להגדיל את הרף העליון ל-80,000 שקל וללחום במלחמת חורמה באותם פיראטים.

יעקוב מנור: ישנה בעיה עם המקרים שהם יוצאי דופן, שאולי הביאו את משרד המשפטים לבקשת השינוי.

יעקוב מנור: אני מדבר על אותם מקרים בודדים בהם יש שימוש לרעה בזכות.

יעקוב מנור: יש גופים המשלמים לאקו"ם באופן קבוע.

מיכאל איתן: האם אתה מבקש לשנות את סעיף 3א?

יעקב מנור: אין בעיה מבחינתי להעלות את המקסימום, אך בסכום המינימום יש להפריד בין סכסוך עסקי לפיראטיות לשמה.

מיכאל איתן: זה לא עומד על הפרק כרגע.

מיכאל איתן: תודה רבה, הישיבה נעולה.