ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 26, 2003-06-09 10:30

אופיר פינס-פז: אנחנו דנים הבוקר בדוחות של שנתיים, לא של שנה אחת, גם בדוח של 2002 וגם בדוח של 2001.

אברהם בורג: אני מבקש להבין את הפרוצדורה.

דורית ואג: על-פי חוק הגנת הפרטיות, רשם מאגר המידע מגיש אחת לשנה, על-פי חוק, לוועדת החוקה, דין וחשבון, ועליו מגישה, המועצה להגנת הפרטיות, הערות.

אופיר פינס-פז: ועדת החוקה אמורה לדון בדין וחשבון.

אופיר פינס-פז: עורכת-הדין טייפרו, תציגי בפנינו את הדין וחשבון, לאחר מכן, ניתן לעורך-דין חיים קלוגמן להעיר הערות בשם המועצה, ואחר כך נפתח את הנושא לדיון.

אופיר פינס-פז: אני מציע שתציגי יחד את שני הדוחות.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

יוספה טפיירו: נכון להיום, אחרי שהחלפנו את הסגן שלי באיש מקצוע מעולה, שהוכיח את עצמו מייד, אנחנו יוצאים עכשיו עם חמש מודעות לעיתון, כדי לקבל חמישה פקחים.

יוספה טפיירו: בינתיים גבינו את האגרה התקופתית, ונכנס סוף סוף תקציב ליחידה, שיכולה להתחיל לעשות משהו.

יוספה טפיירו: כתוצאה מההחלטה, שנובעת מהתקבול שהצלחנו לקבל בשנה שעברה על האגרות התקופתיות, החלטנו להעסיק חמישה פקחים.

יוספה טפיירו: נכנסו לנו בערך 1,250 אלפי שקלים, ובגבייה שמתחילה עכשיו, של השנה הקודמת, אנחנו צופים שיהיו עוד 1.5 מיליוני שקלים.

יוספה טפיירו: ככל שהשנים יעברו כך התקציב שלנו יהיה יותר גדול, עד שהיחידה שעוסקת במאגרי מידע תהיה העסק הכי משתלם במשרד.

אופיר פינס-פז: מה התקציב שלכם היום?

יוספה טפיירו: 1.5 מיליוני שקלים.

אופיר פינס-פז: אומרים לך שאין תקציב, ומה שאת גובה, זה התקציב.

אברהם בורג: אמרו כל השנים שאנחנו לא רוצים למסות את הדלק בשביל הכבישים, ועכשיו ממסים את מאגרי המידע בשביל עובדי היחידה למאגרי מידע.

אברהם בורג: זאת אומרת, זה מס אוטונומי.

דלית דרור: זה קבוע בחוק הראשי.

אופיר פינס-פז: מעט מאוד פעמים קורה דבר כזה.

אופיר פינס-פז: האוצר תמיד מתנגד לזה.

דלית דרור: זאת לא היתה הצעת הממשלה, ועדת החוקה כפתה עלינו את זה ב-1996.

אופיר פינס-פז: יוספה טפיירו, תפרטי את העובדות כפי שהן, גם מבחינת הכמות וגם מבחינת האיכות, ב-2001 וב-2002.

יוספה טפיירו: אחרי השנה הראשונה שבה היינו עסוקים בכל הדברים הפרוצדורליים יצאנו למבצע ארצי של 100,000 מאגרים, כאשר סברנו שנקבל 30,000, ואז עוד 30,000 בעוד מבצע, ונתחיל לקבל מאגר שישקף את המאגרים הרגישים, ואלה שדווקא בהם צריך לעשות אבטחת מידע כל הזמן.

יוספה טפיירו: עד לפני חודש, תכל'ס, לא היתה יחידת פיקוח, ועכשיו אנחנו מקימים אותה מחדש, עם קבלנים ולא עם עובדי מדינה.

יוספה טפיירו: נכון, גם לרגע זה, אין יחידת פיקוח, משום שרק עכשיו הוצאנו את המודעות לקבלת חמישה מפקחים, ואנחנו נממן אותם, כמובן, מהאגרות ששילמנו.

יוספה טפיירו: מאגר שנרשם בשנה פלונית, שמשלם אגרת תשלום חד-פעמית על הרישום, הוא פטור באותה שנה מאגרה תקופתית.

יוספה טפיירו: האגרה התקופתית נגבית שנה אחר כך.

יוספה טפיירו: המבצע היה ב-1991, והוא הראה שמצפצפים עלינו ואין אכיפה, ולכן החלטנו לשנות את השיטה, לשנות את האנשים, לשנות את המועמדים, ואנחנו מאמינים שעכשיו, בפעם הראשונה, תהיה יחידת סמך מאגרי מידע, יחידה לפיקוח, שתכין תוכנית פיקוח מפורטת.

יוספה טפיירו: דבר כזה לא היה ביחידה מיום הקמתה.

אופיר פינס-פז: מתי היא הוקמה?

יוספה טפיירו: היא הוקמה בצו, על-ידי השר ביילין.

יוספה טפיירו: נתנו לי שני תקנים של עובדי היי-טק, דירגו אותם בדירוג הניהולי- - -

אופיר פינס-פז: באיזה שנה זה היה?

יוספה טפיירו: הצו היה ב-1997.

יוספה טפיירו: מאז אני צועקת: פיקוח, פיקוח, וזה לא מסתדר.

אופיר פינס-פז: בדוח של 2001 יש שורה של תלונות כלפי גורמים שלכאורה לא פעלו על-פי הוראות החוק.

אופיר פינס-פז: את יכולה לפרט?

אופיר פינס-פז: האם הגישו כתבי אישום?

אופיר פינס-פז: האם הטילו קנסות?

דורית ואג: אין לה סמכות לתת קנסות.

אופיר פינס-פז: מצאת גורם שמפר באופן קטגורי, שיטתי ויומיומי, את הוראות חוק מאגרי מידע.

אופיר פינס-פז: מה את עושה?

תמי סלע: אפשר להגיש תלונה במשטרה, אבל הם רצו לעשות תיקונים שיהפכו את ההפרה לעבירה מינהלית, ואני לא יודעת בדיוק איפה זה עומד.

יוספה טפיירו: הרשם יטיל סנקציות מינהליות.

אופיר פינס-פז: יש לך סמכות להטיל סנקציות מינהליות?

יוספה טפיירו: בשעתו טנה שפניץ ריכזה את הנושא, ואמרה לי שסיכמו שיכניסו לחוק סנקציות מינהליות, אבל הם החליטו שהכי מתאים להתחיל בעיצומים כספיים.

אופיר פינס-פז: כאשר מצאת הפרות מרחיקות לכת, האם הגשת תלונות במשטרה נגד גורמים קיצוניים?

אופיר פינס-פז: האם מאז שאת בתפקיד הגשת תלונה?

יוספה טפיירו: הגשתי שלוש תלונות במשטרה, והן מונחות שם.

אופיר פינס-פז: באיזה נושאים הגשת תלונות?

אופיר פינס-פז: מה היו הנושאים שהקפיצו אותך?

יוספה טפיירו: מבחינת הסמכות אני יכולה להגיש תלונות רק לפי מה שכתוב בחוק.

יוספה טפיירו: היה מקרה של TDI, שנתפסה עם סחר בשמות ואנשים פרטיים.

יוספה טפיירו: כל פעם מזמינים לחקירה במשטרה, ותמיד נורא לחוצים ודוחים את זה.

אופיר פינס-פז: אין כתבי אישום, ואין כלום.

יוספה טפיירו: יש כתבי אישום תלויים ועומדים.

יוספה טפיירו: אם אני לא אהיה תלויה במשטרה, לא בתביעה ולא בפרקליטות, יכולה להיות הרתעה מעבר לעבירה הטכנית, לפי החוק, שהוא יקבל עבודות שירות עם חנינה וכן הלאה, יכולה להיות הרתעה בקנסות משמעותיים.

יוספה טפיירו: חשוב גם לאסוף חלק למניעת עבירות וגם לתת לי סנקציה מינהלית, ואז נפרסם שתיים-שלוש מודעות על גופים חזקים, שנקנסו בסכומים משמעותיים, וכולם ירוצו לשלם, כי עם ישראל לא אוהב לשלם.

יוספה טפיירו: הוא יעשה את החשבון מה שווה לו יותר - האגרה או העיצום הכספי.

אופיר פינס-פז: איך היחסים עם המועצה?

אופיר פינס-פז: השתפרו?

יוספה טפיירו: שכחנו מה שהיה, ונכנסנו למערכת יחסים אופרטיבית וטובה, גם אני וגם חיים קלוגמן מרגישים כך, וזה מוכח במעשים, ללא מילים.

יוספה טפיירו: יש ממש שיפור, והשאיפה היא לשפר עוד ועוד.

יוספה טפיירו: פעם ראשונה מתולדות המדינה יש לנו הודעות פיקוח, ועכשיו נתחיל לעבוד.

חיים קלוגמן: אי-אפשר להתחיל את הדיון בנושא הזה בלי להתייחס לתרומה של הוועדה הזאת, ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לעצם קיומו וביסוסו של נושא הגנת הפרטיות במדינת ישראל.

חיים קלוגמן: מי שיסתכל על ההיסטוריה של החקיקה של ועדת החוקה יראה שהיא לא רק דחפה, אלא היא חוקקה בעצמה, לפחות פרק אחד, בחוק הזה, משום שהמודעות של הנושא כאחת מזכויות האדם המוכרות בערה בעצמותיה של הוועדה.

חיים קלוגמן: ראוי שהוועדה הזאת תמשיך בנושא גם הלאה, כי לצערנו בשנים האחרונות הזכות הזאת טעונה קצת הגנה.

חיים קלוגמן: בעקבות מה שקרה בספטמבר בארצות-הברית, ההגנה על הפרטיות נדחקת קצת אחורה.

חיים קלוגמן: רק כדי להזכיר, אנחנו מדברים בהגנה על כבודו של אדם מפני השפלתו, ביזויו, פגיעה בדימוי העצמי שלו, מניעת חדירה, ללא הסכמתו, לאינטימיות שלו.

חיים קלוגמן: רבותי, כשאותו פרט נפגע מהדברים האלה, זה יכול להרוס את האדם מבחינת הדימוי שלו עצמו, מבחינת ההרגשה שלו.

חיים קלוגמן: בסופו של דבר, איך אנחנו מתייחסים לנושא של הגנת הפרטיות, זה חלק מאיכות החיים במדינת ישראל.

חיים קלוגמן: לכאורה זה נראה דבר לא כל כך חשוב, אבל כשמגיעים למקרים הנוראיים, כמו אותו מקרה שהבאנו בשעתו, בעת החקיקה, שהיה מונח פה על השולחן, תלונה של אם שהבן שלה נפטר, כאשר חברה, כעבור 12 שנים וחצי, שולחת לה הצעה לחגוג בר-מצווה לאותו ילד.

חיים קלוגמן: זה דבר שגרם לה לטראומה שהיא לא יצאה ממנה שנים.

חיים קלוגמן: היא שאלה איך פוגעים עד כדי כך בפרטיות שלה.

אופיר פינס-פז: עשינו דיון נפרד רק על המכשירים הסלולריים עם ראובן ריבלין, שהיה אז שר התקשורת.

אופיר פינס-פז: ביקשנו לבדוק, להגביל, כיוון שעושים אתנו מה שרוצים בעניין הסלולרי.

אופיר פינס-פז: מה נעשה עם זה?

יוספה טפיירו: אני לא יכולה לעשות יותר מאשר למנוע את השימוש הזדוני או הלא חוקי בפלאפון.

יוספה טפיירו: פלאפון זה מכשיר חוקי, ולדבר בפלאפון זה עוד יותר חוקי.

יוספה טפיירו: יש בעיה של החברות שצריכות לחתום אצלנו על טפסים של סודיות ועל עדכון, כדי שהכול יאובטח לעילא ולעילא, והכול יהיה בטוח ולא תהיה סכנת דליפה.

אופיר פינס-פז: השאלה, אם יש לכם כלים לבקר אותם.

יוספה טפיירו: עכשיו, כשיש לי יחידת פיקוח, שתהיה מקצועית, ולא שני ילדים שגמרו תיכון, נצא לדרך עם חמישה מקצוענים.

חיים קלוגמן: אנחנו יכולים לומר, די בגאווה, מבחינת החקיקה, שמדינת ישראל היא אחת המדינות המתקדמות בנושא החקיקה, גם מבחינת הזמן, כשהכנסת הזדרזה לחוקק את החוק, וגם מבחינה מהותית, מה שנמצא בחוק.

חיים קלוגמן: יש לנו חוק יפה.

חיים קלוגמן: דא עקא, אין לנו במדינת ישראל, לצערנו, ואתם שומעים את הדברים מפי הרשמת - היא אומרת: שני ילדים שבקושי גמרו תיכון - אין לנו אכיפה של חוק הגנת הפרטיות במדינת ישראל.

חיים קלוגמן: אני רוצה להזכיר שהגנת הפרטיות היא לא רק במאגרי המידע, היא לא רק באמצעים האלקטרוניים - היא לא רק בקטעים הטכניים, אלא יש לנו גם תקשורת, שלפעמים חודרת לפרטיות באופן כזה שהיא מאמללת אנשים.

חיים קלוגמן: יש לנו העניין של בילוש והטרדה, שזה שטח גדול כמו ים, וחוק הגנת הפרטיות מתייחס לנושא הזה, ואף אחד לא שם.

חיים קלוגמן: אני בטוח שמרבית האזרחים אפילו לא יודעים שההוראות האלה קיימות בחוק.

חיים קלוגמן: יש עצם הבעיה של צפיפות האוכלוסין במדינת ישראל, שאחד נכנס לנשמה של השני, וחוק הגנת הפרטיות בא לפתור את הדברים האלה.

חיים קלוגמן: אין לנו, לצערנו, במדינת ישראל אכיפה מסודרת.

חיים קלוגמן: ועדת החוקה, חוק ומשפט מפעם לפעם נכנסת לסוגיה, כמו בסוגיה שהיושב-ראש הזכיר קודם.

חיים קלוגמן: השאלה היתה טובה, אולם התשובה אמרה את שלה.

חיים קלוגמן: אנחנו לא מתקדמים, אנחנו זזים לשום מקום.

חיים קלוגמן: הדוחות שמונחים בפניכם, דוח 2001 העצוב, דיבר בעד עצמו, מאז הוסדר נוהל כתוב בין הרשמת לבין המועצה, שמאפשר לשני הצדדים להביט קדימה בתקווה.

חיים קלוגמן: אנחנו מקווים שמשהו בנושא הזה השתנה, כי אכן, כפי שציינה הרשמת, המועצה חזרה לעבוד בשיתוף פעולה עם הרשמת.

חיים קלוגמן: מה שעשינו, ועשינו בתמצית מנהלים, הבאנו בפניכם על דף אחד כל מה שכואב לנו.

חיים קלוגמן: אתם יכולים לראות את הערות המועצה לגבי שנת 2002, שמונחות לפניכם.

חיים קלוגמן: תמצתנו בסעיף 5 מוקדי פעילות לשנת העבודה 2003, אם תרצו, אנחנו יכולים טיפה להרחיב בהם, וכולנו צריכים להתאחד בהם.

חיים קלוגמן: אנחנו מתייחסים למניעת הפגיעה בפרטיות ממאגרים של רשויות השלטון, כי אותם אנחנו שוכחים.

חיים קלוגמן: האח הגדול, שיודע כל מה שקורה אתנו, כמו שנאמר, מהעריסה ועד הקבר, לא מטופל ולא היה מטופל.

חיים קלוגמן: ציינו את ההגנה על פרטיות בעידן מלחמה בטרור, וזה מה שקרה לכולנו, ויושב פה גם נציג האגודה לזכויות האזרח, ומתחילה מודעות מסוימת גם אצלם, ואנחנו מברכים על כך.

חיים קלוגמן: בארצות-הברית, שהיתה מבצר, ומי שיודע, מאות האגודות להגנת הפרטיות שנמצאות באינטרנט חיות, קיימות ובועטות, מאז ספטמבר, מאז אסון התאומים, קולן ירד מאוד, וזה מסוכן מאוד; ציינו את ההגנה על הפרטיות בסחר אלקטרוני ובאינטרנט.

חיים קלוגמן: זה החידוש האחרון, אבל, רבותי, עוד מעט אדם ימצא שהוא כתב מכתבים והוא חתום עליהם, אבל הוא בכלל לא ראה אותם ולא ידע עליהם.

חיים קלוגמן: הגענו להתייחסות להגנה על הפרטיות בעולם הפיזי, שהתייחסתי אליה קודם במספר מילים.

חיים קלוגמן: לא מדברים רק על אותם מאגרי מידע.

חיים קלוגמן: רבותי, אין לכם מושג כמה, למשל, הנושא הטיפשי, השולי, של גיל, יכול לשמש לגברים ולנשים כעילה להריסת תדמית והגעה למצב פסיכוטי.

חיים קלוגמן: היה לנו מקרה של גברת שהלכה לבית-משפט, היה השופט חריש.

חיים קלוגמן: היא באה וטענה שבכך שפרסמו את גילה זה גרם לה נזק בל יתואר.

חיים קלוגמן: רבותי, אסור לנו לזלזל בדברים האלה.

אופיר פינס-פז: בבחירות הבאות נתון הגיל לא יהיה יותר חשוף.

חיים קלוגמן: אנחנו זועקים על זה כל השנים.

חיים קלוגמן: סוגיה אחרת שמתפתחת, ובעניין הזה אנחנו חייבים תודה למשרד המשפטים, שעוקב אחרי כל התייחסות של המועצה בנושא של Transbordet data flow.

חיים קלוגמן: יש היום העברה של מידע, לא רק בין אדם לאדם, אלא בין מדינות, יש העברה של מידע שזורם.

חיים קלוגמן: היום הוא נמצא פה, מחר הוא נמצא במקום אחר.

אופיר פינס-פז: כמה כתבי אישום הוגשו על הפרת הגנת הפרטיות?

חיים קלוגמן: אפשר לספור אותם על יד אחת.

יוספה טפיירו: אולי ארבעה ב-20 שנים.

דורית ואג: ארבעה הורשעו או ארבעה נשפטו?

חיים קלוגמן: אף אחד לא הורשע.

אברהם בורג: למי מותר להגיש תלונה?

חיים קלוגמן: רבותי, הוועדה עבדה על כך שהנושא הזה יהיה קובלנה פרטית.

חיים קלוגמן: היא אמרה שהיא לא סומכת על המדינה.

חיים קלוגמן: אפשר להגיש תלונה באמצעות קובלנה פרטית.

חיים קלוגמן: אנשים לא מודעים לכך, וחלק מהבעיה שלנו זה חוסר מודעות של הציבור בנושא הזה.

חיים קלוגמן: הנושא האחרון זה נושא ההגנה על הפרטיות בהקשר לאמצעי זיהוי ואימות (ביומטרית וכדומה).

חיים קלוגמן: הממשלה הקימה עכשיו צוות, בראשותו של חבר המועצה שלנו, עוזי ברלינסקי, והנושא הזה יקבל טיפול, גם בתעודות הזיהוי וגם ביציאות וכן הלאה.

חיים קלוגמן: הנושא הזה די בעייתי, וצריך לשמור אותו באיזון ובבקרה.

דלית דרור: הכנו במשרד המשפטים תזכיר חוק שיופץ בקרוב בין משרדי הממשלה.

דלית דרור: הוא נועד בין השאר להגביר את היישום של הגנת הפרטיות.

דלית דרור: יש פה, למשל, הגנה על פרטיות של נפטר, שכרגע אינה מוגנת בחוק הקיים; יש פה התאמה לעדכונים של דירקטיבה אירופית ודברים נוספים, התאמה מסוימת לעידן האינטרנט בכמה נקודות שטעונות התאמה.

דלית דרור: יש להבדיל בין אכיפה אזרחית לבין אכיפה פלילית, את שניהם צריך להגביר.

דלית דרור: היתה סדרת ישיבות אצל המשנה ליועץ המשפטי לעניינים אזרחיים, טנה שפניץ, והזכירה יוספה טפירו פה את הישיבות אצלה.

דלית דרור: שם מדובר על אכיפה אזרחית, שזה בתחום טיפולה של הגברת שפניץ.

דלית דרור: העלינו כמה אפשרויות, למשל, תביעות ייצוג קבוצתיות.

דלית דרור: בסופו של דבר, מה שסוכם וכבר מופיע בתזכיר החוק זה אפשרות לפיצויים ללא הוכחת נזק, כמו שהחליטה הכנסת לגבי לשון הרע, שזו מטריה דומה.

דלית דרור: יהיה חלק מסוים ללא הוכחת נזק, כי קשה לכמת ולהוכיח מה הנזק שנגרם לאותה אישה עם פרסום הגיל או עם הדיוור הישיר שהיא קיבלה לבנה שנפטר.

דלית דרור: בתזכיר החוק יהיו פיצויים ללא הוכחת נזק, אנחנו מקווים שזה יגביר במידה מסוימת את האכיפה האזרחית.

דלית דרור: רעיון נוסף שנראה לי חשוב, אבל בשלב זה לא התקבל במשרד המשפטים, וכרגע הוא לא מופיע בתזכיר, זה אפשרות תביעה לארגונים, למשל, לאגודה לזכויות האזרח, או שיהיו ארגוני הגנה על פרטיות שיעסקו דווקא בזכות לפרטיות, ויוכלו להתייצב במקום האדם שקשה לו להרים את התביעה.

דלית דרור: במשרד המשפטים כרגע מחזיקים בעמדה הקלאסית של דיני הנזיקין, שמטרתה להשיב את המצב לקדמותו, ולכן יתבע רק מי שנפגע.

דלית דרור: אני מנסה להוביל את זה.

תמי סלע: בהגנת הצרכן זה קיים, אבל בתביעות ייצוגיות.

דלית דרור: גם באיסור אפליה במצרכים, שירותים וכניסה למקומות ציבוריים ולמקומות בידור – שם הכנסנו אפשרות תביעה לארגונים, לא רק שהם יתייצבו, אלא הם ירימו את התביעה.

דלית דרור: אם נעשה את זה בהגנת הפרטיות, נגביר את האכיפה האזרחית.

דלית דרור: אני תומכת בזה, ובשלב זה, זה לא מופיע בתזכיר.

דלית דרור: אני מקווה שאולי תהיה עוד מחשבה שנייה בנושא הזה.

דלית דרור: באכיפה פלילית יש קשת רחבה של אפשרויות אחרות.

דלית דרור: המחלקה הפלילית אצלנו מתנגדת להטלת עיצום אזרחי, ואנחנו חושבים על עבירה מינהלית.

דלית דרור: עבירה מינהלית זה שונה מעיצום כספי.

דלית דרור: אין צורך בתיקון החוק, אלא יש צורך בתיקון התקנות מכוח חוק העבירות המינהליות.

דלית דרור: זה לא חייב לבוא יחד עם התזכיר, זה יכול לבוא לפני או אחרי.

אופיר פינס-פז: אתם שוקלים את זה?

דלית דרור: אנחנו תומכים במעבר לעבירות מינהליות.

יוספה טפיירו: זה כלום.

דלית דרור: אני מבהירה את זה, כי יוספה טפיירו הזכירה עיצום כספי.

דלית דרור: עבירה מינהלית זה קצת שונה מעיצום כספי.

יוספה טפיירו: עבירה מינהלית זה לפי חוק.

יוספה טפיירו: גם טנה שפניץ וגם היועץ הבינו שאני לא יכולה לאכוף את החוק, כי אין לי אנשים ואין לי כסף, זה היה נכון לשנה שעברה.

יוספה טפיירו: ולכן הם ניסו בכל הכוח לתת לי ארגז כלים, אם את זוכרת את הישיבה הזאת, בצורה של סנקציות מינהליות.

יוספה טפיירו: כשאת מכה אדם בכיס שלו, כואב לו נורא, ואז הוא עושה את החשבון ששווה לו לשלם את כל האגרות, והוא גם יגיד את זה לחבר שלו, כי אחרת הוא ישלם 50,000 שקל.

יוספה טפיירו: זה העונש המרתיע שיפתור הרבה מאוד בעיות באמצע.

דלית דרור: עבירה מינהלית מפשטת מאוד את האכיפה הפלילית.

דלית דרור: עיצום כספי זה צעד אחד הלאה, שדרך אגב מצריך גם מנגנון מהרשם, כי עיצום כספי הוא מצב שבו פקיד, במקרה זה הרשם- - -

אופיר פינס-פז: זה צריך להיות, או זה או זה.

דלית דרור: נכון, לכן אנחנו ממליצים על העבירות המינהליות, לא על העיצום הכספי.

אופיר פינס-פז: היא מעדיפה את העיצומים הכספיים.

דלית דרור: העיצום הכספי מאפשר לפקיד, במקרה זה רשם מאגרי מידע, אבל זו החלטה של פקיד להטיל, אומנם עונשים כספיים, אבל כבדים ביותר, כאשר הוא צריך להקים לעצמו מנגנון של שימוע, שזה לא קיים כרגע.

דלית דרור: לגבי העברת מידע בין מדינות.

דלית דרור: הכנסנו, משום שהדירקטיבה האירופית, עוד מ-1996, דיברה על נושא העברת מידע בין מדינות, הכנסנו בתיקון 1996 הסמכה, בסעיף ההסמכה לתקנות, להתקין תקנות בנושא העברת מידע לחוץ-לארץ, ואכן עדכנו את התקנות ב-2001.

דלית דרור: התקנות אומרות שאי-אפשר יהיה להעביר מידע מחוץ לישראל, אלא למאגרי מידע במדינה שחוקי הפרטיות שלה שומרים על אותה רמת הגנה על הפרטיות לפחות כמו במדינת ישראל.

דלית דרור: זה הכלל, כאשר היוצא מן הכלל זה כאשר המאגר מקבל על עצמו בחוזה לקחת על עצמו את אותם סטנדרטים של הגנת הפרטיות.

דלית דרור: כאשר המועצה מדברת על מוקדי פעילות לשנת 2003 – הסדרת סוגיית Transborder data flow, זה לא שזה לא הוסדר, זה הוסדר בתקנות, אלא, הפינה שיש עוד להסדיר היא, לקבוע רשימה של מדינות שבהן לא צריך לבדוק את החוק, אלא הרשם כבר בדק ואמר שזו מדינה שיש לה היתר.

תמי סלע: הרשם הוא זה שבודק האם המדינה עומדת במבחן מבחינת החוקים?

דלית דרור: זה מופיע בתקנה 2, פסקה (8), פסקת משנה (3).

דלית דרור: תקנה 2 היא הסייג, והיא אומרת שאפשר להעביר מידע, על אף האמור, בכמה סיטואציות, כאשר סיטואציה מס' 8 זה שהמידע מועבר למאגר מידע במדינה, או שהיא צד לאמנה האירופית, או שהיא עצמה קיבלה היתר ממדינות אירופה, או שהרשם קבע שהדין שלה מספיק.

דלית דרור: יש מה לעשות בנושא הצד הפוזיטיבי, בצד של הגזר, לא רק בצד המקל.

דלית דרור: לצד האכיפה יש חשיבות להגברת המודעות.

דלית דרור: אמרנו שהנושא הזה לא מוכר, כמו שחיים קלוגמן אמר, יש אנשים שבכלל לא יודעים שיש להם זכות כזאת.

דלית דרור: וצריך לעשות גם בנושא הגברת המודעות.

דלית דרור: בישיבת המועצה האחרונה הנושא עלה.

דלית דרור: חברים הציעו כמה רעיונות, מתשדירי שירות ודוורור ועד פרסים שיחולקו לארגון שהדטה שלו נשמר בצורה ראויה.

דלית דרור: יכול להיות שפה הכנסת יכולה לסייע לנו.

אופיר פינס-פז: איפה הממשלה?

דלית דרור: הממשלה בוודאי, אבל אני מדברת בנושא הגברת מודעות.

דלית דרור: למשל, אכסניה לפרסים כאלה, או איזה סיוע בהעלאת הנושא הזה באג'נדה שבדרך כלל במדינה כמו שלנו, עם החדשות בעמודים הראשונים, קשה למצוא לזה את המקום הראוי, אף על פי שזה כן מטריד בפועל את האזרחים.

אברהם בורג: הנושא הזה הוא מסוג הדברים שעושים את החיים שלנו לטובים או לרעים, בלי שאתה שם לב.

אברהם בורג: אתה לא שם לב שהאוויר מזוהם, עד שפתאום יש לך סרטן בריאות.

אברהם בורג: אתה לא שם לב שהאוויר המוסרי מזוהם, עד שפתאום איש נחשף למשהו או אישה נחשפת למשהו.

אברהם בורג: לכן המאבק הזה על איכות האוויר ואיכות החיים הערכית שלנו הוא בעל חשיבות גדולה מאוד.

אברהם בורג: אני קורא בין השורות את הכאב של חוסר היכולת, של המגבלה, של חוסר המודעות, של הזרוע הקצרה מול היד הארוכה שהיינו רוצים.

אברהם בורג: על רקע זה שאני מתוודע לנושא הזה בפעם הראשונה - אני מבין שאופיר פינס מכיר את זה עוד מהסיבובים הקודמים שלו, גם כחבר ועדה גם כיושב-ראש ועדה - כל דבר שאתם רוצים להיעזר בי, אני אשמח מאוד לעזור בנושא הזה, לא כל כך בעניין של אכסניה לפרסים וכן הלאה, החדר שלי די קטן, אבל בעניינים של קידום חקיקה וכן הלאה.

אברהם בורג: אני לא כל כך אוהב שבטבלה יש רק מאגר מידע ציבורי אחד.

אברהם בורג: אני רואה במאגרי המידע הציבוריים- - -

יוספה טפיירו: הכוונה בציבורי לצורך הגדרתו בסעיף 23.

אברהם בורג: האויב הגדול שלי, כאזרח, זה הקולקטיב הארגוני שנקרא "המדינה".

חיים קלוגמן: אתה למעשה מצטרף להערה מס' 1 של המועצה.

אברהם בורג: אני מתנצל שנתליתם באילנות קטנים.

אברהם בורג: אני אביא דוגמה.

אברהם בורג: יושב, בקומה שלמה במשרד האוצר, גוף שנקרא תהילה.

אברהם בורג: הם חומת האש של הרשת הממשלתית.

אברהם בורג: כל דואר נכנס וכל דואר יוצא, גם מהכנסת, גם ממשרדי הממשלה, עובר דרך קומה אחת במשרד האוצר.

אברהם בורג: זה מבעית אותי.

אברהם בורג: אני לא חושב שמישהו יעשה שימוש לרעה, אבל מספיק שטכנאי אחד טוב או האקר אחד טוב יתחבר בצד לאיזה מקום, וכל התקשורת הממשלתית הציבורית, בין היחיד לרבים, בין הרבים לרבים, בין הרבים ליחיד, היא בכף ידו.

אברהם בורג: זה מפחיד אותי מאוד, כי זו צומת שבה יש קואורדינציה בין מידע לא מאורגן לבין הציבור.

אברהם בורג: האח הגדול, מאוד מאוד מטריד אותי.

אברהם בורג: אני יכול לציין עוד שניים-שלושה מקומות כאלה במערכת הציבורית, שהייתי שם עליהם שמירה ב"דבל אפ", שניים על אחד, ולא אחד על אחד.

אברהם בורג: הנקודה השנייה שמטרידה אותי מאוד זה תיאום בין מאגרים.

אברהם בורג: ברוך השם, המדינה כל כך מבורדקת שהפרוטוקול - האלגוריתמים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והנתונים של "מטרד המשפטים" והנתונים של האוצר - עוד לא מדבר באותה שפה.

דלית דרור: זה בהמשך ל"כנופיית שלטון החוק"?

אברהם בורג: יגיע זמן שזה ידבר באותו פרוטוקול, ואני מבקש מכם לשים לב לזמם הגדול של מייקרוסופט, שהציעו למדינת ישראל מדינה און-ליין.

אברהם בורג: מייקרוסופט הולכים על זה לאט מאוד, כדי לא לאיים.

אברהם בורג: הם יגיעו בסוף למצב שכל גולש ברשת, יידעו מה קורה אתו ומה הפרופילים שלו ואיך הוא עובד ומה הצרכים שלו - כבר היום, כשאתם מקבלים את הבזקי התקשורת, הם נובעים בגלל משהו, ומיד אני אמליץ לכם המלצה קטנה – אם תיכנס מדינה און-ליין, יצטרכו האחדה של פרוטוקולים, של כל הפרוטוקולים הממשלתיים.

אברהם בורג: לא פרוטוקול כמו למשל "דברי ימי הכנסת", אלא הפרוטוקול המקצועי, והמשמעות של זה היא שיש אח גדול דה-פקטו, וזה מפחיד.

אברהם בורג: הייתי שם יד גדולה על הדופק הזה.

אברהם בורג: איך אתם מקבלים את הפרסומת באינטרנט שדווקא לכם היא שולחת את הפורנו ולי היא שולחת פרסום של תפילין בית-אל?

אברהם בורג: כי היא משתילה לכם COOKIE.

אברהם בורג: קודם כול, תכנסו לאתר שנקרא , זה אתר גרמני, אפשר להוריד ממנו את התוכנה באנגלית, ואחרי כן היא מתאימה את עצמה למערכת ההפעלה בעברית.

אברהם בורג: היא מנטרלת את היכולת של ה-COOKIES למסור חלק מן המידע, לא את הכול.

אברהם בורג: לפחות במערכות של מייקרוסופט יש יותר מדי סוסים טרויאניים, שאני, כהדיוט, לא אוכל להתגבר עליהם במערכת הביתית שלי.

אברהם בורג: אני חושש מאוד מאוד, אני לא יודע מה קורה עם זה, מי מהמאגרים הציבוריים או האחרים, משתיל לי COOKIES ואיפה, והאזרח לא מוגן.

אברהם בורג: אין בישראל חקיקה מסודרת כלל לכל סוגיית, אתה, חיים קלוגמן, קראת לזה הצפנה, אבל זה משהו הרבה יותר מורכב.

אברהם בורג: כל האינטרנט מסובך מאוד מבחינת חקיקה, יש כאן בעיה מוסרית, בראש ובראשונה, האם אני משאיר את זה פתוח ולא מתעסק בזה או שאני רוצה לעקוב אחרי הדואר האלקטרוני של בן-לאדן.

אברהם בורג: מה שקרה בארצות-הברית, שהטילו איסורים מסוימים על תוכניות הצפנה מסוימות, בייחוד בתוכנות שעוסקות במפתח הכפול.

אברהם בורג: יש תוכנה שנקראת PGP, היא מאפשרת היום ברשת הצפנה ברמת FBI לצורך העניין, שכמעט אי-אפשר לפצח אותה, והיא נותנת הגנה כמעט מוחלטת לפרט, אבל אז אתה כמדינה אומר: יש לי קמפיין של המערב, של 25 שנה, כנגד ארגוני הטרור, אני צריך לראות את הדואר העולמי – בארצות-הברית יושבים על הדואר העולמי, לדעתי, גם באנגליה יושבים על הדואר העולמי, לדעתי, בישראל יושבים על הדואר הישראלי, על האינטרנט הישראלי, אני לא יודע איפה ובאיזה יחידה זה בצבא, אבל הבת שלי מתגייסת ליחידה 820.

אברהם בורג: יושבים על הדואר – הבעיה האתית שבין הפרט והכלל היא בעיה עצומה.

אברהם בורג: תקראו פרק בספר האחרון של הסופר שכתב את "המשפט האחרון של פרמה".

אברהם בורג: יש שם פרק שלם על בעיות האתיקה בנושא הזה, בישראל זה לא מוסדר.

אברהם בורג: זה לא מוסדר במקום נוסף.

אברהם בורג: ישראל היא עדיין ברמה מאוד "גבוהה", למרות הדוח האחרון והירידה בנושא גונבות ארגוניות.

אברהם בורג: אתם יודעים איך בודקים פרופיל של חברה ביחס לתוכנות מורשות או לא מורשות?

אברהם בורג: לא נכנסים למחשב שלך ובודקים.

אברהם בורג: שואלים כמה מחשבים מכרו השנה - למשל, 100; כמה תוכנות מכרו השנה.

אברהם בורג: והפרופיל הממוצע העולמי צריך להיות משהו כמו 3.5 תוכנות למחשב, נדמה לי שבישראל זה 0.8 תוכנות למחשב.

אברהם בורג: זאת אומרת, יש פער של כ-2.5 תוכנות, ואותן גנבו.

דורית ואג: גם בזה התעסקנו.

חיים קלוגמן: השתפרנו בזה.

אברהם בורג: השתפרנו מאוד מאוד, הדוח האחרון כבר הוריד אותנו לשליש התחתון, אבל עדיין אנחנו במצב לא טוב.

אברהם בורג: אני מצפה מהמדינה, במסגרת החינוך והמודעות, שכאשר נכנסים לארגון, ולא מעניין אותי כרגע מה המנוע של מאגר המידע שלו, בין שאר הדברים תבדוק, האם הארגון משתמש בתוכנות גנובות, כי זה חלק מהמעמד העולמי שלנו.

אברהם בורג: אולי זה צריך להיעשות בשילוב בין הרשמת למאגרי מידע לבין עוד רשויות במשרד המשפטים.

אברהם בורג: אני לא יודע אם זה אפשרי או לא אפשרי, אבל זה תחום משיק מאוד, שנוגע גם להצפנה, גם לאיכות חיים ציבורית וגם ליכולת לעשות משהו עם הדברים.

אברהם בורג: חברה שגונבת תוכנה קל וחומר- - -

חיים קלוגמן: תעשה גם גניבת מידע.

אברהם בורג: בדיוק.

אברהם בורג: זה הקשר שביקשתי.

דורית ואג: זה בחוק אחר.

אברהם בורג: אני מבקש קצת יותר סינכרוניזציה.

אברהם בורג: אני עושה הבחנה - אני לא יודע אם להגיד לחיים קלוגמן או ליוספה טפיירו - בין מאגרים פסיביים לבין מאגרים אקטיביים.

אברהם בורג: האם גם אתם עשיתם את זה?

יוספה טפיירו: אנחנו עובדים עכשיו על הפרוייקט של המאגר הישן.

אברהם בורג: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה היא פסיבית מאוד.

אברהם בורג: נכנס מידע, יצא מידע, לא קרה שום דבר לצורך העניין.

אברהם בורג: בית-חולים הדסה הוא אקטיבי מאוד – יש לי מחלה ואמא שלי והתורשה שלי ולאחותי היה סרטן, ואני לא יודע למי יש רשות להיכנס לזה.

אברהם בורג: כל פעם, כשאני מגיע להדסה, אני בהלם כשהתיק שלי מתחיל להתגלגל.

אברהם בורג: פעם היו נותנים לי את התיק והייתי הולך אתו, היום מעבירים אותו, וכולם יודעים עלי הכול.

אברהם בורג: אם יש לי, למשל, כדוריות אדומות בשתן, זה לא עניינו של הפקיד לענייני מס בריאות.

אברהם בורג: אין לי.

אברהם בורג: במקומות האלה הייתי עושה הבחנה.

אברהם בורג: הייתי שם דגש חזק יותר על המאגרים האקטיביים ובודק למי יש רשות גישה בארגון ולמי לא, ובארגונים מסוג ה"הדסות" למיניהן, שהאזרח ידע.

אברהם בורג: אולי צריך לבקש אישור מהאזרח להיכנס או לא להיכנס.

אברהם בורג: תודה.

ליאור חורב: אני רוצה להזכיר קצת נשכחות כדי שאפשר יהיה להתבונן קדימה.

ליאור חורב: ארצות-הברית נחשבה מאז ומעולם, לפני ה-11 בספטמבר, כמעצמת הגנה על הפרטיות.

ליאור חורב: וראה זה פלא, לא היה שם חוק בנושא הזה.

ליאור חורב: לא היה חוק להגנת הפרטיות בארצות-הברית.

אברהם בורג: אבל יש חוקה.

ליאור חורב: יש תפיסת עולם מסוימת שהובילה את המשק האמריקני או את החברה האמריקנית, חלק ממנה מצא ביטוי בחוקה, אבל הם שואבים את זה מהיומיום.

ליאור חורב: כאשר רצו לפגוע בפרטיות, בעקבות מאורע מחריד, ה-11 בספטמבר, פגעו בפרטיות בצורת חוק.

ליאור חורב: שם התהליך הפוך.

ליאור חורב: נדמה לי שאנחנו, עם החוק שלנו, שבא מוקדם, הרי תחילתו בתחילת שנות ה-80, והוא די מקיף, משליכים את יהבנו יתר על המידה על מערכת חקיקה.

ליאור חורב: דרך אגב, זה שיגעון ישראלי יהודי ידוע.

ליאור חורב: כל הזמן צריך לחוקק.

ליאור חורב: מחוקקים, מחוקקים, מחוקקים, ועכשיו קורה לנו מה שקרה לנו בנושא של הגנת הפרטיות.

ליאור חורב: יש חוק ואף אחד לא עושה אתו כלום, זאת הבעיה.

ליאור חורב: הגיע הזמן לבצע.

ליאור חורב: אני מבקש להדגיש שנושא הביצוע הוא הנושא החשוב.

ליאור חורב: אני לא בטוח שתפיסות היסוד שהובילו את החוק הזה הן תפיסות היסוד הראויות לאותו פיקוח או לאותו תהליך שעליו יוספה טפיירו מצביעה.

ליאור חורב: טול, למשל, את נושא רישום מאגרי המידע, חשבתי שחבר הכנסת בורג יעלה את זה, מה אתה עושה בעצם, מה זה מאגר מידע.

ליאור חורב: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח הזה, אני רק אומר שאצלנו זה בצריך עיון כרגע מסיבה פרוזאית מאוד ופשוטה מאוד, מפני שפתאום זה הביא כסף, אז אנחנו שותקים.

ליאור חורב: שמנו מחסום לפינו ואנחנו לא מדברים על זה.

ליאור חורב: אתה רואה שזה לא מופיע בנקודות, אבל זו שאלה רצינית מאוד.

ליאור חורב: בנושא הכללי אזכירכם עוד דבר אחד.

ליאור חורב: החוק הזה במקורו לא עסק בענייני מחשוב, והוא לא נועד לכך, הוא נועד להגן על הפרט, על זכות היסוד שלו להיות מוגן מפני נבירה בנבכי חייו הפנימיים, נגד פאפרצ'י, נגד מה שנקרא "עיתונאים שיש להם תעודת לידה ולא יותר" ועוד כהנה וכהנה אירועים מאירועים שונים.

ליאור חורב: לצורך זה בא החוק במקורו.

ליאור חורב: פרק הגנת הפרטיות במושגי מאגרי מידע הוא תוספת מאוחרת, שחוללה סערה גדולה ב-1986, עד כדי כך שאני וידידי חיים קלוגמן רבנו על הנושא.

ליאור חורב: הוא כעס עלי כי אמרתי שהחוק הפך להיות חוק נגד בעלי מקצוע בתחום המחשוב.

ליאור חורב: תראו מה שקרה - כשמדברים על הגנת הפרטיות, מדברים על מאגרים ממוחשבים, וזה לא רק זה.

ליאור חורב: ניזכר בעניין, נתחיל לבצע, ונזכור את הפרט.

יוסי מרגלית: אני רוצה להפנות תשומת לב לכיוון אחר, לנושא של היחסים הבין-לאומיים שלנו והגנת הפרטיות.

יוסי מרגלית: כשאני מסתכל על שיתוף הפעולה בין רשויות אכיפה, ואני כרגע בתוך הרשות לאיסור הלבנת הון, ואני מסתכל כלפי חוץ, דבר ראשון, ברשות יש חקיקה מיוחדת לנושא אבטחת המידע, אבל זה חל רק על הרשות, וזאת חקיקת משנה.

יוסי מרגלית: אני רוצה להדגיש שליוספה טפיירו קשה מאוד להתווכח עם אנשי המקצוע, גם אם היא תיתמך על-ידי איש מקצוע מעולה, מפני שאין סטנדרטים.

יוסי מרגלית: החוק בישראל לא מחייב להשתמש, לא בסטנדרט של מכון התקנים הישראלי וגם לא קבע סטנדרט אחר.

יוסי מרגלית: לכן, כשאנחנו באים לדבר על הגנת מידע, קודם כול, אין לנו אמת מידה שמתאימה לאירופים.

יוסי מרגלית: כאשר אני יושב ברשות, אני רוצה לשתף פעולה עם גופים אחרים, הם מסתכלים עלי ואומרים שאני לא אקבל שום דבר, כי אני אולי לא מסודר ולא בהסדר.

יוסי מרגלית: יש אמנה להגנת הפרטיות.

יוסי מרגלית: שכחנו לחתום עליה, כי ב-1981 עוד לא היינו מוכנים, זה נכון, אבל לא חתמנו עד היום.

יוסי מרגלית: נושא ה-Transbordet data flow, אף אחד לא מבין בו כלום.

יוסי מרגלית: אף אחד לא יודע שהוא קיים.

יוסי מרגלית: גם הרבה מאוד מהחברים שלי במנגנון הממשלתי לא מכירים את זה.

יוסי מרגלית: וזה דבר שחשוב מאוד לטפל בו, מפני שאם לא נקיים את הדבר, ויתפסו אותנו חסרי אפקטיביות, קודם כול מדינות אירופה, ואולי גם מדינות אחרות, יפסיקו לשתף פעולה עם רשויות האכיפה שלנו.

יוסי מרגלית: זה נושא, שמצד אחד, אולי יותר מדי פתוח, ומצד שני, צריך להסדיר, כי אחרת אנחנו בצרות.

יוסי מרגלית: יש לאירופים רשימה שחורה או לבנה של מדינות, ועדיין אנחנו ברשימה הזאת, אני מקווה שלא יתפסו אותנו לפני שיוספה טפיירו תספיק להתארגן.

אבנר פינצ'וק: אפילו שאנחנו בישראל היינו בין הנחשונים בחקיקה בנושא פרטיות, היום אפשר היה ללמוד גם ממה שקורה בעולם.

אבנר פינצ'וק: בין היתר, למשל, לגבי המפקח על הפרטיות, שבהרבה מדינות נהנה מסמכויות רחבות יותר וממעמד עצמאי.

אבנר פינצ'וק: זאת אומרת, הוא לא כפוף במידה רבה לממשלה ויש לו הרבה פעמים עמדה עצמאית, הוא הולך לבתי-המשפט באופן עצמאי וכן הלאה.

אבנר פינצ'וק: בהקשר לכך שהוא הולך לבית-המשפט אני אעבור לעניין של תובע ציבורי.

אבנר פינצ'וק: לאגודה לזכויות האזרח מגיעות פניות, ולפעמים אנחנו יכולים לתרגם אותן לתביעה בבית-המשפט, בנושא פרטיות.

אבנר פינצ'וק: הבעיה שמדובר הרבה פעמים באנשים שאין להם אמצעים, והחשש שלהם מהוצאות משפט מרתיע אותם, כי אפשר גם להפסיד.

אבנר פינצ'וק: כשהולכים לבג"ץ בנושא בעל חשיבות ציבורית, גם אם מפסידים, אם זו לא תובענה קנטרנית, בג"ץ לא פוסק הוצאות.

אבנר פינצ'וק: בתי-המשפט האזרחיים רגילים לדון בתיקים אזרחיים, הם רושמים הוצאות, ואף הוצאות גדולות.

אבנר פינצ'וק: יש לי עכשיו מקרה פנטסטי, שיכול לקדם את הגנת הפרטיות, אבל מאוד קשה לי ללכת עם זה.

אבנר פינצ'וק: אני חושב שכן היה מקום לעשות עיצום כספי.

יוספה טפיירו: עבירה מינהלית לפי החוק זו ברירת קנס.

אבנר פינצ'וק: אם יהיה עיצום כספי גבוה אפשר היה גם לממן חלק מפעולות הפיקוח.

יוסי ברג: אנחנו מקבלים משנה לשנה יותר ויותר תלונות לגבי פגיעה בפרטיות.

יוסי ברג: יש כל מיני פגיעות, יש חיוביים לא חוקיים של כרטיסי חיוב, העברת בתים לא חוקית, פניות בדיוור ישיר, הנושא של סחרור שוברים, שזאת תופעה כואבת מאוד, מזיקה מאוד - בעל עסק מקבל כרטיס אשראי מצרכן, במקום להעביר לחברת האשראי, הוא מעביר את זה לעסק אחר, ובדרך קורים כל מיני דברים.

יוסי ברג: אנחנו פועלים מול המפקחת על הגנת הפרטיות, רשמת מאגרי מידע, מכוח סמכותה על-פי חוק לטפל גם בפגיעות האלה.

יוסי ברג: הבנו שהיא מתכוונת להתחיל השנה בשיטה של הנחיות לעוסקים, כלומר, יישום מהפרט אל הכלל, ולא לטפל רק בתלונות באופן פרטני.

יוסי ברג: בכל תלונה שמגיעה גם ליישם באופן רחב, ולהוציא הנחיה כמו השיטה של הנחיות המפקח על הבנקים, המפקח על הביטוח וגורמים אחרים, באופן שמעצים את הכוח שלה ומאפשר שימוש יעיל במחשבים, ואנחנו מברכים על זה.

דלית דרור: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת בורג.

דלית דרור: קודם כול, האזנה לאי-מייל היא האזנת סתר, לפי ההגדרות של חוק הגנת סתר, והיא מצריכה צו של בית- משפט, וכאשר מדובר ברשויות הביטחון, הצו הוא מראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: איפה זה כתוב?

דלית דרור: זה כתוב בהגדרת האזנת סתר, שאותה תיקנו בשנת 1995, כך שהיא תחול במפורש גם על תקשורת בין מחשבים.

דלית דרור: הדברים האלה טעונים צו, כמובן ככל שהם נעשים במדינת ישראל.

דלית דרור: בשטחים זה לא חל, לפי פסיקת הבג"ץ.

אברהם בורג: זה חל.

אברהם בורג: מנטרים דואר אלקטרוני בישראל.

דלית דרור: חוקית זה מוסדר בחוק האזנת סתר.

דלית דרור: סעיף 2(1) לחוק הגנת הפרטיות קובע שאחת מדרכי הפגיעה בפרטיות היא בילוש או התחקות אחר אדם העלולים להטרידו או לגרום הטרדה אחרת.

דלית דרור: זה נוגע לבילוש והתחקות בתוך הרשת.

דלית דרור: חשבנו רבות בנושא ה-COOKIES, במסגרת תזכיר החוק, כאשר רצינו לאסור על ה-COOKIES במפורש, ואחר כך החלטנו שאין צורך לתקן בנקודה הזאת ולא כדאי להיכנס לטכנולוגיות, אלא להשאיר את הסעיף בחוק בצורה מופשטת יותר, והוא ייושם בהתאם לטכנולוגיות כפי שהן משתנות מזמן לזמן.

דלית דרור: מה גם שראינו שבאף אחת מהמדינות לא הוחלט לאסור על COOKIES, כי זה דבר שאפשר להתנתק ממנו, אלא שאנשים לא יודעים איך.

דלית דרור: אולי תיקונו של הדבר לא באיסור ה-COOKIES, כי COOKIES יכול להיות גם דבר חיובי.

דלית דרור: אתה נכנס לאתר מסוים, אתה רוצה שיידעו שאתה מתעניין בתחום מסוים, רק שאדם צריך להיות מודע לכך שיודעים עליו, ולהחליט מתי הוא כן רוצה ומתי הוא לא רוצה.

דלית דרור: תקנתו של הדבר בחובת שקיפות ויידוע, כאשר אתרים שאוספים עליך מידע, יגידו לך את זה.

דלית דרור: צריך שיהיו קווים מנחים למדיניות של פרטיות באתרים.

דלית דרור: האתרים, במידת בולטות מספקת, יגידו בעמוד הראשון של האתר, לא בקישור באותיות קטנות במקום אחר, בתוך מסמך ארוך שאף אחד לא קורא, אלא מייד כשנכנסים לאתר.

דלית דרור: אדם שנכנס לאתר צריך לדעת שאוספים עליו ושומרים עליו, כדי לעשות פרסום מכוון, או בהתאם לטעמים שלהם או לצורך אחר.

דלית דרור: יש איסור, אבל הדבר הנכון לעשות הוא לחייב שקיפות ויידוע.

דלית דרור: בזמנו דיברנו על אפשרות להוציא קווים מנחים לאתרים ולהנחות באיזה מידת בולטות אנחנו מצפים ליידוע.

דלית דרור: אכן חובת הרישום שנוצרה בחוק ב-1981 נעשתה על רקע מציאות טכנולוגית אחרת, כאשר היו מחשבי "מיין פריים" גדולים, ואפשר היה להשתלט על כמות המאגרים.

דלית דרור: היום, גם אם בתיקון ב-1996 הוצאנו חלק מהמאגרים וצמצמנו את ההגדרה של מאגרים, עדיין זה כמעט בלתי-ניתן לשליטה, גם אם היה כוח אדם ראוי בידי הרשם.

דלית דרור: בדקנו את הנושא הזה רק לאחרונה במדינות אירופה, וכל מדינות אירופה מתמודדות עם הבעיה הזאת.

דלית דרור: גם שם, להבדיל מהאמריקנים, יש חובת רישום או חובת NOTIFICATION, שזה די דומה לרישום.

דלית דרור: צריך להודיע על כך שיש לך מאגר.

דלית דרור: אנחנו בעידן קיצוצים, ויש לנו פה מקור סמכות.

דלית דרור: אף על פי שהאנרגיה של הרשם, גם בעינינו, צריכה להתמקד קודם כול בפיקוח, ולא ברישום, אם הרשום מכניס כסף לפיקוח, שלא נכנס בדרך אחרת, ובזכות ועדת החוקה ניתן לנו פה מקור מיועד, שהאוצר עד היום לא אוהב אותו, והוא זומם לקחת לנו אותו, זה יהיה קצת חסר אחריות לבטל את חובת הרישום, הגם שיש לה בעיות אינהרנטיות למציאות הטכנולוגית.

נחמן אורון: ליאור חורב אמר קודם שכאשר התחילו לחשוב על החוק הזה לא חשבו במונחים של מחשוב, ודי מהר זה התגלגל לנושא של אבטחת מאגרי מידע.

נחמן אורון: אני חושב שזאת הבעיה העיקרית של החוק הזה עד היום.

נחמן אורון: הבעיה היא שקצב ההתפתחות של הטכנולוגיה הוא כל כך מהיר, שככל שיש לנו תמיכה טובה בחקיקה דרך דלית דרור, קשה מאוד להדביק את הקצב.

נחמן אורון: אם אנחנו מדברים על רישום, כרגע דובר על רישום מאגרי המידע, רישום של מאגרי המידע בארץ, וכולנו יודעים שאנחנו יכולים היום להקים מאגר ולתפעל אותו מהולנד ולא בארץ.

נחמן אורון: תנסה לעקוב אחרי זה.

נחמן אורון: אברום בורג דיבר קודם על הקומה של תהילה במשרד האוצר.

נחמן אורון: הוא גם יודע שמחצית מהאנשים שיושבים שם, תפקידם הוא בעצם למנוע חדירות.

נחמן אורון: נכון שהבעיה קשה מאוד, ואנחנו הולכים לקראת מאגר אחד גדול עם האח הגדול.

נחמן אורון: כדאי להיות ערים לנושא.

אופיר פינס-פז: משום שאני עוקב אחרי העניין הזה כמה שנים, מבחינה טכנית כמעט, לא מבחינה מהותית, הדיון האחרון היה ביולי 2001, אני בוש ונכלם מההתייחסות של הממשלה בכלל ומשרד המשפטים בפרט לנושא.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה, בכל הכבוד הראוי, ליוספה טפיירו ולדלית דרור ולחיים קלוגמן ולמועצה.

אופיר פינס-פז: הרי אתם מבינים שזה מגוחך לדבר על אכיפה בהקשר להגנת הפרטיות על-פי מצב הדברים דהיום.

אופיר פינס-פז: אולי עדיף היה בכלל שלא היתה יחידה, לפחות לא היינו משלים את עצמנו.

אופיר פינס-פז: היינו אומרים שאין כלום, וכולם היו יודעים שאין.

אופיר פינס-פז: מרגע שאנחנו אומרים יש, ואין, ואין ויכוח שאין, יכול להיות שיהיה, זה הדבר הכי חמור.

אופיר פינס-פז: חזרתי לפרוטוקול של הישיבה לפני שנתיים, וזה פשוט מקומם.

אופיר פינס-פז: כתובים כאן בדיוק אותם דברים, שאין פיקוח ואין אנשים ואין כספים ועיצום כספי ועבירה מינהלית.

אופיר פינס-פז: כל מה שאתם רוצים כתוב.

אופיר פינס-פז: ובעוד שנתיים, אם לא יקרה משהו דרמטי, יהיה כתוב אותו דבר.

אופיר פינס-פז: אין הגנת פרטיות במדינה הזאת, זה שטויות.

אופיר פינס-פז: צריך להגיד את זה לציבור, ביושר לפחות.

אופיר פינס-פז: אין מודעות ואין מי שיגן ואין איך להגן, וזה פשוט מקומם.

אופיר פינס-פז: אני מתפלא על שר המשפטים.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהוא עוד לא מודע למה שנמצא בתחום סמכויותיו.

אופיר פינס-פז: הייתי מצפה שאדם כמו טומי לפיד היה לוקח את הנושא הזה והיה אומר שהוא רוצה לדעת מה קורה, היה מזמין אתכם, היה מתעניין בזה.

אופיר פינס-פז: בעיני, זה אחד הנושאים המרכזיים, ולא בכדי ועדת החוקה, גם לפני וגם אחרי, מוצאת בעניין של הגנת הפרטיות נושא מרכזי.

אופיר פינס-פז: איך אמר ליאור חורב, באמריקה לא צריך ועדת חוקה בשביל זה, יש חוקה.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא אמריקה.

חיים קלוגמן: גם לא אנגליה.

אופיר פינס-פז: מי ששומע אתכם יודע שאתם יודעים מה צריך לעשות.

אופיר פינס-פז: הבעיה היא שלא עושים.

אופיר פינס-פז: הבעיה היא שאנחנו בכנסת מתחלפים בתפקידים.

אופיר פינס-פז: הכנסת אמורה להיות זאת שאומרת מה צריך לעשות בחקיקה, ואתם אמורים לבצע.

אופיר פינס-פז: בסוף, הממשלה צריכה לבצע, לא הכנסת צריכה לבצע, בכל הרמות: מודעות, הסברה.

אופיר פינס-פז: הרעיונות שלכם נהדרים, ומישהו צריך ליישם את זה.

אופיר פינס-פז: מישהו צריך לבוא לשר המשפטים ולהגיד לו: אדוני, בעניין הזה צריך לשים כסף, צריך להשקיע, זה צריך להיות בסדר עדיפות גבוה של המשרד הזה.

אופיר פינס-פז: מי אם לא משרד המשפטים יעסוק בנושא הגנת הפרטיות של אזרחי המדינה?

אופיר פינס-פז: דורית ואג, אני מציע שנדבר עם מיקי איתן.

אופיר פינס-פז: צריך לצאת מפה מכתב לשר המשפטים, לא שום דבר אחר, מכתב מאוד ברור, אני לא רוצה לומר בוטה, כי הוא לא צריך להיות בוטה, הוא צריך להיות ברור, הוא צריך להיות חד, עם תביעה חד-משמעית ממנו, מהאיש הממונה, מהשר הממונה, לגבות את המערכת הזאת ולתגבר אותה, לא רק ממי שרושמת את מאגר המידע.

אופיר פינס-פז: מה זה 1.5 מיליוני שקלים למערכת כזאת?

אופיר פינס-פז: זאת בדיחה.

אופיר פינס-פז: המשטרה לא מעורבת, אף אחד לא מגיש תלונות, אי-אפשר להגיש תלונות, הציבור לא יודע על הקובלנה הפרטית – זה דבר שמחייב ניעור של כל המערכות.

אופיר פינס-פז: יושבים פה אנשים שאני באמת מעריך, אתם יודעים את זה, אבל זה לא רלוונטי.

אופיר פינס-פז: תפקידנו לדאוג לציבור, שהגנת הפרטיות שלו הפכה לאות מתה, ואני לא מדבר דרך אגב על אנשי ציבור, בשום פנים ואופן.

אופיר פינס-פז: אם פאפרצ'י רוצה לצלם את אברהם בורג או אותי, מה לעשות.

אופיר פינס-פז: זה חלק מהמחיר של להיות איש ציבור.

אופיר פינס-פז: אני מצפה ששר המשפטים ישנה את סדרי העדיפויות של נושא האכיפה.

אופיר פינס-פז: איפה שצריך להשלים חקיקה, אתם יודעים מה צריך לעשות.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהרעיונות שלכם נכונים.

אופיר פינס-פז: אם יש ויכוח על עיצום כספי או על קנס מינהלי זה ויכוח חשוב מאוד, אבל הוא בר-פתרון.

אופיר פינס-פז: עם כל הכבוד, זה לא ויכוח אידיאולוגי, זה מכשיר לאכיפה.

אופיר פינס-פז: זה לא דבר שצריך לשבת עליו שנים.

אופיר פינס-פז: שנים הוא מופיע בפרוטוקול, הוא הופיע גם לפני שנתיים.

אופיר פינס-פז: הוויכוח על עיצום כספי או קנס מינהלי כבר היה לפני שנתיים.

אופיר פינס-פז: גם עודף ביורוקרטיה זה סוג של פגיעה בהגנת הפרטיות.

אופיר פינס-פז: אני ממליץ שבמכתב שמיקי איתן יוציא הוא ידבר על הסברה, על הגברת המודעות.

אופיר פינס-פז: מובן שההערה של אברום בורג היא הערה נכונה, בנוגע לרישום והפיקוח על מאגרי מידע ממשלתיים, לא רק שלא צריך לתת להם פטור, צריך לעשות שם אכיפת יתר.

אופיר פינס-פז: זה אחד הכלים הכי דורסניים שהכי מחייבים פיקוח.

אופיר פינס-פז: אני מצטער לקבוע שהגנת הפרטיות היום בהידרדרות לנוכח העובדה שהכלים שעומדים לאכיפה לא השתנו באופן דרמטי, והכלים שיכולים פוטנציאלית לפגוע בפרטיות משתכללים ומתעצמים, בעקר עקב הטכנולוגיה.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, לא רק במחשב, בכלל, בכל תחומי החיים.

אופיר פינס-פז: אין שום קורלציה בין האכיפה להתפתחות בפגיעה הפוטנציאלית והמעשית בהגנת הפרטיות.

אופיר פינס-פז: אני בא מדיון אחר לגמרי, שיזם מיכאל מלכיאור בוועדה למעמד הילד.

אופיר פינס-פז: עשינו חוק לאי-השארת ילד ברכב, אי-השגחה על ילדים.

אופיר פינס-פז: כלום לא קורה.

אופיר פינס-פז: אנחנו כל הזמן מחוקקים, ואין אכיפה, אין אכיפה, או שיש אכיפה מינורית.

אברהם בורג: זה דיון אחר, אבל אנחנו מחוקקים כי הרשות המבצעת תקועה.

אברהם בורג: דברים שבמקום אחר הם ברמת תקנה מינוס הופכים אצלנו לחוק יסוד, כי חבר הכנסת רוצה לפתור בעיה שפנו אליו אתה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות למי שעושה במלאכה, ואני מקווה שהקול שלכם יישמע אצל מקבלי ההחלטות הראשיים במשרד המשפטים ובמשרד האוצר.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכם להיעזר בנו, בצורה הכי אמיתית, לא רק כשיש דיון.

אופיר פינס-פז: יהיה דיון גם בעוד שנה, אבל תיעזרו בכנסת לעתים יותר תכופות, כדי לקדם את העניין שכולנו מאמינים בו.

אופיר פינס-פז: אני בוודאי אנסה ליזום הצעת חוק פרטית, שתנסה לקדם או לזרז את עבודת משרד המשפטים בדברים שדלית דרור דיברה עליהם, אלא אם כן תגידי לי לא לעשות את זה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה יזרז את משרד המשפטים, כמי שמכיר קצת איך הדברים עובדים, וישרת את המטרה.

אברהם בורג: כדי להדק יותר את הקשר בינינו לביניכם ולהיעזר בנו, יכול להיות שהיה כדאי, בתקופה הקרובה של כמה שבועות, להגיש לנו תוכנית עבודה לשנה הבאה, שתהפוך להיות תוכנית מחייבת.

אופיר פינס-פז: נכתוב במכתב לטומי לפיד שאנחנו מבקשים תוכנית עבודה.

יוספה טפיירו: כבר שלוש שנים אנחנו כל הזמן מקטרים על כך שאין לנו ואין לנו, ולכן אין כלום.

יוספה טפיירו: אל תשכחו שלפני שלוש שנים, רבותי, המשרד היה חירבת חיזעה, ולא נעשתה עבודה כמעט עשר שנים.

יוספה טפיירו: עכשיו המשרד רחוק מלהיות חירבת חיזעה.

יוספה טפיירו: אנחנו מקבלים מאות תלונות ומטפלים בהן, ויוצאים להרבה מאוד פיקוחים.

יוספה טפיירו: אם יש למישהו רגליים ואוטו, מוציאים אותו.

יוספה טפיירו: אנחנו עושים מקסימיליזציה של כל המעט שיש לנו.

יוספה טפיירו: בכל זאת נעשו דברים בנושאים חשובים וגדולים.

יוספה טפיירו: אנחנו מרגישים שאף אחד לא מעריך את העבודה שכן נעשית, בלי תקציב, בלי משאבים, בלי עובדים, בלי שום דבר, ועשינו הרבה מאוד טיפולים בשטח, כדי לא לחכות במשטרה.

יוספה טפיירו: יש לנו סך הכול 300 פיקוחים, יש לי כל שנה 100 תלונות, יש לי כל שנה 2,500 בקשות.

יוספה טפיירו: מה שקורה, שאנחנו עושים הכול בלי אמצעים, ואחר כך אומרים: אין כלום, אתם לא עושים כלום.

אברהם בורג: הדברים ששמעת כאן הם דווקא הפוכים.

אברהם בורג: כלומר, אנחנו רוצים יותר, ונכונים לעזור.

אברהם בורג: קחי אותנו בתור פרטנרים ולא בתור יריבים.

אופיר פינס-פז: הישיבה נעולה.