הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 91, 2004-11-03 09:00

מיכאל מלכיאור: לפני שאנחנו מתחילים בדיון, אני רוצה להדגיש אנחנו לא באים לעשות עליהום על אף אחד.

מיכאל מלכיאור: קיבלתי כל מיני ריקושטים, שלא נעשה עליהום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא עושים עליהום, אלא בדיקה של הדברים, בשביל לתקן את הדברים שזקוקים לתיקון.

מיכאל מלכיאור: בסרט דובר על תיאום בין בתי החולים.

מיכאל מלכיאור: כאשר התחילו להגיע המקרים הראשונים לבתי חולים בחודש יוני, אף אחד לא קישר בין המקרים.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שאם כל המקרים היו מגיעים לאותו בית חולים, הדברים היו אחרת.

נסים דהן: או אם היה מאגר מידע מרכזי, שאנחנו עובדים עליו הרבה זמן.

מיכאל מלכיאור: אחת מהמלצות הוועדה באותו דיון היתה נוגעת לזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מקווים שהדבר הזה כבר תוקן ושיש היום מאגר מידע מרכזי, ושדברים כאלה לא יוכלו לחזור על עצמם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גם רוצים לדעת, האם נעשה מחקר מקיף לגבי כל הילדים שקיבלו את תחליף החלב רמדיה בתקופה הזו.

מיכאל מלכיאור: לפי מה שהבנתי מהכתבה, יש סכנה גדולה שיש נזקים שעלולים להתגלות אחרי שנים.

מיכאל מלכיאור: האם נעשתה בדיקה של כל הילדים שקיבלו בתקופה הזו רמדיה, ודאי של אלה שקיבלו את התחליף הזה באופן בלעדי?

מיכאל מלכיאור: אנו רוצים לדעת האם אחרי ששכחה הסערה, יש בידי כל ההורים מספיק מידע לגבי מה הם צריכים לעשות כדי שהילדים שלהם יגיעו לבדיקה ויקבלו את העזרה הנחוצה, כדי לתקן את מה שניתן לתקן?

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע גם את נציגי החברה, כי היו טענות קשות מאוד גם כלפי החברה.

מיכאל מלכיאור: אחד הדברים שאני שמעתי והדאיג אותו מאוד, הוא שבחברה התנו מתן סיוע בחתימת הורים על מת שלא יתבעו את החברה.

מיכאל מלכיאור: אלה דברים פסולים לגמרי ולא מתקבלים על הדעת.

מיכאל מלכיאור: אולי נשמע ממשטרת ישראל על התקדמות החקירה בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אלה השאלות המרכזיות שאנחנו ככנסת צריכים לעקוב ולפקח עליהן.

נסים דהן: אני חושב שיש עוד תחום שאנחנו צריכים לתת עליו את הדעת.

נסים דהן: ב-20-30 שנה הקרובות אנחנו נהייה עדים לתופעות של אלה שנפגעו, כיוון שאין לנו ניסיון קודם כזה.

נסים דהן: אנחנו לא יודעים איך פגיע כזו מתפתחת.

נסים דהן: אני חושב שהמדינה צריכה להקים קרן, שהכסף אליה צריך להגיע ממקורות שונים, גם מחברת רמדיה, והיא תלווה את הילדים האלה ב-20-30 שנה הקרובות.

נסים דהן: היא תדאג לבדיקות כלליות פעם בשנה או פעם בשנתיים, כמו שעושים לילדים בסיכון, על מנת לדעת אם יש נסיגה או הטבה.

נסים דהן: מישהו צריך לבדוק את הילדים האלה לפחות פעם בשנה ולעקוב אחרי ההתפתחות המטלית, הגופנית והנפשית שלהם.

נסים דהן: המדינה לא תישא בזה, לצערי הרב.

נסים דהן: לצערנו הרב, הילדים האלה יהיו שפני הניסיון של המחקר האלה.

נסים דהן: אלה הילדים היחידים המוכרים בעולם כנפגעים מחוסר ויטמין B1 מתוכנן.

מיכאל מלכיאור: בשביל לתת לילדים האלה את הטיפול, אנחנו צריכים קודם לדעת על כולם.

נסים דהן: אני מקווה שלא יהיו כאלה שהם בגבול האפור, כך שלא נוכל לדעת אם הם באמת שייכים לקטגוריה הזו של נפגעים, או שסיבה אחרת משייכת אותם לקטגוריה הזו.

נסים דהן: אני סומך על אנשי המקצוע שלנו.

דורית ניצן-קלוסקי: אני רוצה להסביר, איך אנחנו איתרנו את החולים.

דורית ניצן-קלוסקי: מיד עם פרוץ האירוע, יצא חוזר מנכ"ל שכל רופא בישראל היה אמור לפעול לפיו, כך שיצרו עמי קשר לגבי כל חולה שעמד בקריטריונים מסוימים יכל.

דורית ניצן-קלוסקי: כך בנינו את הרשימות.

דורית ניצן-קלוסקי: בנוסף, חבריי מהמשרד נחלצו לעזרתי, כך שתיארו בפני מקרה של כל חולה שהגיע לחדר מיון או למרפאה בחשד שהוא נפגע ממחסור בויטמין B1, ויחד החלטנו אם לתת לו זריקה של ויטמין B1.

דורית ניצן-קלוסקי: הרשימה הזו היא הרשימה הבסיסית של החשודים כחולים.

דורית ניצן-קלוסקי: אני חייבת לומר שבמשך השנה אחרי האירוע הזה, לא קיבלתי שום דיווחים נוספים.

מיכאל מלכיאור: איך יכול להיות שהדיווח בערוץ 10 היה על מספרים גדולים יותר ממה שמסרו האנשים במשרד הבריאות?

מיכאל מלכיאור: מהו המספר של ילדים שנחשפו לרמדיה?

דורית ניצן-קלוסקי: בשלב השני ערכנו מרשם של ילדי רמדיה.

דורית ניצן-קלוסקי: המרשם הזה יצא בהנהגת המרכז הלאומי לבקרת מחלות, ושם פנו לרופאים המחוזיים לפתוח את התיקים של טיפת חלב.

דורית ניצן-קלוסקי: שם אנחנו יודעים מה הילדים אכלו.

דורית ניצן-קלוסקי: במחוז תל אביב ד"ר תמי שוחט עשתה את העבודה עד תומה, ואנחנו יכולים לומר כי נכון לרגע הזה אחוז אחד מהילדים בגילים המתאימים צרכו רמדיה צמחית.

יונה אמיתי: מדובר על כ-1,000 ילדים.

מיכאל מלכיאור: האם רק 1,000 ילדים צרכו רמדיה?

יונה אמיתי: בגיל הרלוונטי.

נסים דהן: מגיל חודש עד גיל שנה.

מיכאל מלכיאור: בכתבה דיברו על 6,000-8,000 ילדים.

דורית ניצן-קלוסקי: אני מדברת על מחוז תל אביב ואני לא יכולה להשליך אותו על שאר המחוזות.

דורית ניצן-קלוסקי: ייתכן שבמחוזות שבהם יש יותר נטייה לצרוך תרכובות צמחיות, כמו אוכלוסיות חרדיות, נראה עלייה.

דורית ניצן-קלוסקי: אני לא יכולה להתחייב על המספר.

דורית ניצן-קלוסקי: בוא נאמר שאנחנו יודעים כי צריכה ארצית של תרכובת צמחית של 2%-6% היא תלות באזור המגורים, אבל אז מדובר על כל סוגי התחליפים.

דורית ניצן-קלוסקי: זה הפאי שאותו צריך לחלק.

נסים דהן: אפשר להצליב את הנתונים האלה עם הנתונים של חברת רמדיה, כמה הם סיפקו לצרכנים.

נסים דהן: אפשר לעשות מכפלה של כמה ילד אוכל בשבוע.

אריה אשכנזי: אנחנו עשינו תחשיב כזה לצורך אותו הסדר שהושג בתובנה ייצוגית, שבוודאי קראתם עליו בעיתונים.

אריה אשכנזי: אנחנו לקחנו את מספר הקופסאות שיובאו לארץ, את מספר הקופסאות שנשארו לנו במלאי, והנחנו שמה שנצרך זה הפער ביון שניהם.

אריה אשכנזי: לקחנו נתוני צריכה ממוצעת של תינוקות בגיל הזה, לפי נתונים שקיבלנו מתזונאית, וחלצנו מזה את מספר הילדים.

אריה אשכנזי: המספרים שלנו מצביעים על 900-1,200 ילדים בגיל הרלוונטי של אפס עד שנה.

דורית ניצן-קלוסקי: כפי שאמר הרב נסים דהן, השר שלנו, אנחנו מתכוונים להקים מרשם ארצי שבו יהי מעקב.

מיכאל מלכיאור: כולם מתגעגעים אליך.

נסים דהן: אני מתגעגע אליהם יותר, לא בגלל התפקיד אלא בגלל האנשים שיש שם, אנשים נפלאים.

נסים דהן: מערכת הבריאות במדינת ישראל היא אחת המערכות הטובות ביותר שיש במדינה הזו.

יגאל יאסינוב: מילות המפתח הן, כל עוד טיפות החלב בידנו.

דורית ניצן-קלוסקי: לפרופסור אור נוי יש את הדיון מהיחידות להתפתחות הילד, ושם נראה הצד השני, הצד של הטיפול.

מיכאל מלכיאור: אולי את יכולה להשכיל אותנו ולומר לנו, מה אתם עושים כדי לקיים את ההתחייבות שדבר כזה לא יכול לחזור על עצמו.

דורית ניצן-קלוסקי: אני יכולה לומר מה אנחנו יכולים לעשות כדי שזה לא יחזור, אבל אני לא יכולה להסכים על החלק השני של המשפט.

דורית ניצן-קלוסקי: לפי צו השעה של השר, אנחנו בודקים את האצוות שנכנסות לארץ, כל אצווה למספר מצומצם של ויטמינים שניתן לבדוק במדינת ישראל, חומצות שומן חיוניות, חומצות אמינו מסוימות, שלילת חומרי הדברה, מתכות כבדות ומיקרו-ביולוגיה מקיפה מאוד, כולל שם חיידק, E.SAKASAKII.

דורית ניצן-קלוסקי: אנחנו בודקים כל אצווה.

נסים דהן: האם אתם בודקים רק את רמדיה?

דורית ניצן-קלוסקי: אנחנו בודקים את כל האצוות של כל מה שנקרא מזון כולי.

יגאל יאסינוב: האם אתם בודקים רק מזון או גם מוצרים אחרים?

דורית ניצן-קלוסקי: תרכובות מזון שנקראות, מזון כולי, מזון שהוא גם לאנשים חולים ומהווה 100% מהתזונה של החולה.

דורית ניצן-קלוסקי: פטרנו את המזון למחלות מטבוליות, בעקבות דיון בכנסת, שבו ראינו שהעלות שנופלת על היבואן היא עצומה.

דורית ניצן-קלוסקי: בשביל 7 קופסאות שמביאים לכמה חולים, זו היתה הכבדה מיותרת.

נסים דהן: מי מממן אותם בינתיים?

דורית ניצן-קלוסקי: היבואנים.

דורית ניצן-קלוסקי: אנחנו בודקים אל רק את היבואנים, אלא גם את התעשייה בישראל.

דורית ניצן-קלוסקי: אני מתביישת לומר זאת אבל אני חייבת, שלדאבוני, עלול, לקרות מקרה כזה שוב, ממספר טעמים.

דורית ניצן-קלוסקי: בכל מזון יש אלפי רכיבים ואפשר להוסיף להם עוד 1,000 דברים נוספים.

דורית ניצן-קלוסקי: אם מחר יכניסו דבר אחר שאותו אנחנו לא בודקים, השמיים הם הגבול, ויש על זה משפטים.

דורית ניצן-קלוסקי: בכל מדינות העולם לא בודקים את הכל, אלא מסתמכים על האנליזות שמביאים ודוגמים במדגמים מייצגים.

דורית ניצן-קלוסקי: לכן, אני לא יכולה לומר שאני או רופא אחר אחראי לתוצאה כזו.

מיכאל מלכיאור: למי שלא יודע, משרד האוצר מנסה לא רק להפריט את הטיפות החלב, אלא כבר בשלב ירדו הרבה תקנים, כי הרבה אנשים שחששו מעתידם עזבו את המערכת, ולא נותנים למישהו אחר לתפוס את אותו תקן.

מיכאל מלכיאור: זה אומר שהעבודה של טיפות החלב לא יכולה להיעשות בצורה ראויה.

מיכאל מלכיאור: למה הם מפוטרים?

יונה אמיתי: זה במסגרת הקיצוצים.

יונה אמיתי: זה משפיע מאוד על היכולות שלנו.

דורית ניצן-קלוסקי: אני חושבת שאי אפשר לדרוש מאדם שישוב בקצה, לשבת לבדוק ולמצוא הבדלים קטנים במעמסה הנפשית והפיזית שבה הוא נמצא.

נסים דהן: האם יש מעבדות פרטיות שיכולות לעשות את זה?

דורית ניצן-קלוסקי: תמיד יהיה הש"ג שאותו ניתן יהיה לתפוס, ולומר כי הוא האשם ובגללו כל המערכת כשלה.

מיכאל מלכיאור: אבל אם יהיה מקרה דומה בו יישב אותו פקח שאישר להכניס את הרמדיה, האם הוא יאשר זאת גם היום?

דורית ניצן-קלוסקי: אני לא יודעת מה העלתה המשטרה בחקירתה, לגבי הכשלים שהיו.

דורית ניצן-קלוסקי: אם הפקח לא מילא את הנחיותיו בצורה מודעת או לא הקשיב להנחיות שאותן הוא אמור למלא בצורה מודעת, זה סיפור אחד.

דורית ניצן-קלוסקי: אם הוא שיתף פעולה עם חברה זו או אחרת ועשה זאת במודע, זה סיפור אחר.

דורית ניצן-קלוסקי: אם הוא הנחה את החברה להוציא את הויטמין, זה סיפור אחר.

דורית ניצן-קלוסקי: אני לא יודעת מה הסיפור, זה בחקירת משטרה.

דורית ניצן-קלוסקי: אני יכולה לומר, שיכול לקרות מקרה שבו ניתן לומר, לכאורה, שהוא התרשל.

נסים דהן: דורית אומרת שעל פי הנחיות של משרד הבריאות, זה לא צריך לקרות, אבל כיוון שאת ההנחיות האלה מפעילים בני אדם ובני אדם טועים, יכולות להיות טעויות.

מיכאל מלכיאור: מה שמעניין אותי הוא, למה היום אנחנו עומדים במצב בו הסיכוי שדבר כזה יקרה עוד פעם הוא לא קטן.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, לא הופקו לקחים.

מיכאל מלכיאור: אם מקצצים תקנים בנקודה הכי רגישה, אז לא הופקו לקחים.

יגאל יאסינוב: את אמרת שהיבואן או היצרן יכולים לשנות את המרכיבים ואתם לא תדעו אפילו על זה.

דורית ניצן-קלוסקי: הוא חייב להודיע לנון על כל שינוי.

דורית ניצן-קלוסקי: מאז שנכנסתי לתפקיד, יש שדרוג.

דורית ניצן-קלוסקי: חייבים להודיע לנו על כל שינוי.

יגאל יאסינוב: אבל אמרת שהבדיקות מובנות על אותן הבדיקות שעשה יצרן או יבואן.

דורית ניצן-קלוסקי: זה היה כך עד אירוע רמדיה.

דורית ניצן-קלוסקי: זה אחד מהלקחים שאנחנו מיישמים.

דורית ניצן-קלוסקי: בכל המדינות, בהסכמים הבינלאומיים, ואנשי ארגון הבריאות העולמי תומכים בנו, מסתפקים במה שהיצרן אומר.

דורית ניצן-קלוסקי: הוא היחידי שיודע מה הוא הכניס ואיך הוא הכניס, והוא לוקח את זה על עצמו.

דורית ניצן-קלוסקי: זו קבוצה לא קטנה בכלל.

דורית ניצן-קלוסקי: מדובר על המוני מוצרים.

מיכאל מלכיאור: יחסית לכלל המוצרים, זו קבוצה קטנה ורגישה.

מיכאל מלכיאור: האם אי אפשר לעשות הסדרים שלא יהיו תלוי יצרן?

דורית ניצן-קלוסקי: אי אפשר, לצערי.

דורית ניצן-קלוסקי: מזון הוא לא תרופה.

דורית ניצן-קלוסקי: בתרופה יש הבדל.

דורית ניצן-קלוסקי: יש לך חומר פעיל אחד עם מספר נשאים.

דורית ניצן-קלוסקי: במזון יש לך אלפי רכיבים, ואתה לא יכול להשתלט עליהם.

נסים דהן: אתה לא יכול לבדוק את כולם.

נסים דהן: יש רכיבים שאי אפשר לגלות אותם.

נסים דהן: ברגע שהוא בולל אותם, הם הופכים למשהו אחר.

נסים דהן: אפשר לעשות המבורגר מנפט.

דורית ניצן-קלוסקי: בכשרות יש יתרון.

דורית ניצן-קלוסקי: שולים את משגיח הכשרות למפעל והוא חי במפעל.

דורית ניצן-קלוסקי: אם היו נותנים לנו עובדים שיחיו במפעל ויראו את כל התהליך שם, זה היה הגיוני.

דורית ניצן-קלוסקי: את זה אנחנו יכולים לעשות במפעל בישראל, עם כוח האדם המצומצם שיש לנו, 3 אנשים במחוז מרכז.

דורית ניצן-קלוסקי: את הדבר הזה ניתן לעשות כאשר יש לך כוח אדם שנמצא וחי את חיי המפעל הוא יידע ששינו את הפורמולה וכו'.

דורית ניצן-קלוסקי: כאשר אתה מסתמך על מה שהמפעל עושה, ההנחות הבינלאומיות אומרות שאתנה מקבל מהמעבדות המוכרות את האנליזה שלהם, ודוגם אקראית מדי פעם כל פעם משהו אחר.

דורית ניצן-קלוסקי: אנחנו החמרנו עוד יותר, כי רצינו לראות איפה החריגות.

דורית ניצן-קלוסקי: המצב הוא כזה שאם היצרן והיבואן צריכים לקחת על עצמם את האחריות.

דורית ניצן-קלוסקי: אנחנו באים לפקח ולבקר על האמינות שלהם.

דורית ניצן-קלוסקי: אנחנו מכירים מפעלים, ויש מפעלים שיש להם שם טוב ויש מפעלים שיש להם שם רע.

דורית ניצן-קלוסקי: המחשבה המוטעית שלנו היתה, שגרמניה היא מוסדרת לעומת מדינות אחרות מהן אנחנו מקבלים מוצרים.

יונה אמיתי: אני רוצה לומר מה נעשה ומה צריך לעשות בנושא של שיפור בטיחות התינוקות וכל הנוגע לכלכלה.

יונה אמיתי: משרד הבריאות כבר שנים עושה פעילות לעמן עידוד ההנקה.

יונה אמיתי: הנושא הזה עומד בפני כמה וכמה מערכות, מודעות הציבור ופרסום בלתי מבוקר של אלטרנטיבות.

מיכאל מלכיאור: יש לנו ישיבה מיוחדת בנושא הזה בקרוב.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים שיהיה גם מקום בכנסת בו אמהות תוכלנה להיניק.

יונה אמיתי: הוועדה הזו עושה הרבה בנושא הזה.

יונה אמיתי: ההמלצה לאמהות היא להיניק ככל שניתן.

יונה אמיתי: לגבי תינוקות שאינם יונקים מסיבות אובייקטיביות או סובייקטיביות, ההמלצה היא לא לתת תחלפי חלב צמחיים, אלא במקרים מסוימים בהם יש סיבות מאוד טובות לכך.

מיכאל מלכיאור: אני לא מאמין במספר הנמוך של 1,000 ילדים, כי הריכוז של אוכלוסיות עם הרבה ילדים לא נמצא בתל אביב.

נסים דהן: הפער לא יכול להיות בין 1,000 ל-6,000.

נסים דהן: הפער יכול להיות בין 1,000 ל-1,500.

יוסי אשכנזי: המספר של 6,000 ילדים, הוא מספר כולל של כל הילדים שצרכו רמדיה צמחית גם מעל גיל שנה, שזו קבוצה הרבה פיחות רלוונטית.

יוסי אשכנזי: מכל התביעות שהגיעו אלינו עד היום וטיפלנו בהן, לא נתקלנו אפילו בילד אחד שמעל גיל שנה צרך רמדיה צמחית וניזוק, כי ילדים כאלה כבר צורכים סוגי מזון שונים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עדיין לא יכולים לדעת.

נסים דהן: אני מקווה שאנשי המקצוע לא טועים.

נסים דהן: היום אומרים ש-6% טעות בסקרים, זה סביר.

נסים דהן: אני נותן לך פה 50%.

יונה אמיתי: יש מעט מאוד מדינות בהן יש מעקב ורישום פרטני של מה צורך הילד, הנקה או משהו אחר, כפי שנערך בישראל זכו טיפות החלב.

יונה אמיתי: האחיות רואות את הילדים 8-10 פעמים בממוצע עד גיל שנה.

יונה אמיתי: הנושא של כלכלת הנקה או כלכלה חליפית נרשם באופן שגרתי.

יונה אמיתי: אנחנו ערכנו מדגם בימים האחרונים, ומצאנו כי הרישום בנושא הזה הוא מלא למדי, כמעט יותר מאשר כל מדינה אחרת בעולם.

מיכאל מלכיאור: האם יש לכם רישום של כל הילדים שצרכו רמדיה?

יונה אמיתי: התחילה פעולה של רישום יותר מסודר, אבל זה נעשה באופן שלם רק במקום אחד.

יונה אמיתי: הנושא הזה מחייב באמת פעולות בהיקפים גדולים, כפרוייקט מובנה מעבר לשגרה.

יונה אמיתי: כפי שאמר הרב דהן, גם מרכז מחקר שיעסוק בנושא הזה, יחויב במקורות נוספים.

יונה אמיתי: במחוז תל אביב, כן.

מיכאל מלכיאור: במה שונה מחוז תל אביב מיתר המקומות?

יונה אמיתי: במחוז תל אביב, מספר האחיות פר טיפות חלב, הוא עדיין יותר שמור מאשר ביתר האזורים בארץ.

יונה אמיתי: ביתר האזורים בארץ מערכת טיפות החלב נמצאת בא ספיקה, בגלל הקיצוצים.

יונה אמיתי: בתל אביב, בגלל רמת הארגון והמחויבות של מספר אחיות, התאפשר לבצע פעולה יותר מסודרת.

יגאל יאסינוב: האם היה ניסיון כזה?

יגאל יאסינוב: זה נכון שיש מחוסר באחיות וכל מיני בעיות אחרות, אבל האם הן התבקשו לעשות רישום כזה?

יגאל יאסינוב: אם הן לא התבקשו לעשות את זה, אז אל תגיד לנו שזה בגלל שחסרות אחיות.

יונה אמיתי: היתה פנייה כזו, אבל אני חושש שבגלל בעיות תפעוליות-קיומיות של מתן חיסונים, הביצוע היה שלם רק במקום אחד ולא נעשה בצורה סדירה במקומות אחרים.

יונה אמיתי: הרישום השגרתי של כלכלת התינוק, שהוא מסורת של הרבה שנים, נמשך.

מיכאל מלכיאור: כמה ילדים נרשמו?

יונה אמיתי: מעבר למה שיש במחוז תל אביב, אני לא יודע לומר.

דורית ניצן-קלוסקי: 100 ומשהו ילדים.

מיכאל מלכיאור: כמה נרשמו בכל הארץ?

יונה אמיתי: הרישום היה במחוז תל אביב.

מיכאל מלכיאור: אבל אני מניח שהיו הורים שדאגו ופנו בעצמם אליכם.

דורית ניצן-קלוסקי: מי שפנה אלינו, רשום ברשימה.

מיכאל מלכיאור: כמה יש ברשימה?

מיכאל מלכיאור: איך זה יכול להיות?

יונה אמיתי: משום שמדובר בפרוייקט, כמו פרוייקט הגזזת או פרוייקטים אחרים לאומיים בהיקפים לא שגרתיים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על סך הכל 1,000 ילדים בכל הארץ.

נסים דהן: זה לא ממוחשב.

נסים דהן: זה מצריך לפתוח כל תיק באופן ידני.

יגאל יאסינוב: אם הייתם אומרים שהתחילו לעשות את זה במחוז דרום ויש רק 10 ילדים שגילו עד היום והם בדרך לגלות עוד, זה בסדר.

יגאל יאסינוב: אנחנו שומעים פה שאתם עדיין לא התחלתם בתהליך הזה.

יונה אמיתי: הרישום של אותם 1,000 ילדים מתוך 100,000, הוא פעולה לא פשוטה ולא שגרתית.

יגאל יאסינוב: האם פניתם להורים?

דורית ניצן-קלוסקי: כן.

יגאל יאסינוב: כמה מהם ענו?

מיכאל מלכיאור: הם אומרים לך שהם לא יודעים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקבוע שזו ההמלצה הראשונה של הוועדה.

נסים דהן: האם אתם יכולים לפנות שני תקנים שיסתובבו ממחר בארץ ויאספו את כל הנתונים?

יונה אמיתי: שניים לא יספיקו.

יונה אמיתי: אנחנו לא נוכל על בסיס כוח האדם הקיים להרים נושא כזה.

יגאל יאסינוב: אני רואה פה בעיה אחרת.

יגאל יאסינוב: במשך שנה משרד הבריאות לא אמר שיש לו קושי ברישום הזה.

דורית ניצן-קלוסקי: לא נכון.

יגאל יאסינוב: אנחנו פה בוועדה לא שמענו על כך.

נסים דהן: כי פה אתה מקיים דיון בנושא בפעם הראשונה.

נסים דהן: בוועדת הכספים הם אמרו את זה שלוש פעמים.

יגאל יאסינוב: בוועדת העבודה, הרווחה ובריאות לא אמרו את זה.

יונה אמיתי: מצוקות התפעול שלנו עלו בכמה ועדות.

מיכאל מלכיאור: לא ניכנס לכל מצוקות התפעול של משרד הבריאות.

מיכאל מלכיאור: בגלל זה אנחנו מצביעים נגד התקציב היום.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת, יש סדרי עדיפויות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים מכם שתוך 60 יום תגיעו לרישום מסודר של כל הילדים.

יגאל יאסינוב: לקראת התקציב, אני רוצה לפנות למשרד האוצר, על מנת שיתקצב את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: לקח הרבה זמן עד שהיתה הצלבה של מידע שהגיע מבתי החולים השונים.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע אם צריך מרכז מידע.

נסים דהן: צריך.

נסים דהן: זה יכול להיות אנטרקס ויכול להיות שחפת.

נסים דהן: אם לא יהיה מרכז מידע, כל אחד יחשוב שמדובר במקרה פרטני.

מיכאל מלכיאור: אני רצה לדעת איך התקדמת במשך השנה הזו, על מנת להגיע למצב בו כאשר יש חשש כזה, מישהו ידע על זה.

מיכאל מלכיאור: היינו יכולים לעצור את המקרה הזה בחודש יוני.

מיכאל מלכיאור: אז לא היו מגיעים למקרי מוות.

דורית ניצן-קלוסקי: במרכז הלאומי לבקרת מחלות הוקם מרכז לבקרה על תחלואה חריגה.

דורית ניצן-קלוסקי: זה מתבצע בעבודה מאוד יפה עם מכבי, כללית ואיתנו.

דורית ניצן-קלוסקי: שם מתבצע ניטור פעיל של תחלואה דרך ההיבטים הללו.

דורית ניצן-קלוסקי: הכל תלוי בדיאגנוזה שאותה קובע הרופא.

נסים דהן: האם מערכת נמר נגמר?

דורית ניצן-קלוסקי: היא נמצאת בשלבי סיום.

נסים דהן: מדובר במערכת שנלחמתי עליה כאשר הייתי שר הבריאות, מערכת ממוחשבת מרכזית.

נסים דהן: כאשר נכנסתי לתפקידי כשר הבריאות נתנו לי מחשב.

נסים דהן: אני שאלתי, מה אני עושה עם הקופסה הזו, ואמרו לי, תשחק איתה.

נסים דהן: שאלתי, האם אני יכול לדעת מה קורה בכל בית חולים בארץ בזמן אמת, ואמרו לי שלא.

נסים דהן: אני אמרתי שאני רוצה מערכת, שבלחיצת כפתור בזמן אמת אני אוכל לדעת מה קורה בכל בית חולים.

נסים דהן: אמרו לי שזה עולה 122,000,000 שקלים.

נסים דהן: אמרתי להם שיש את הכסף ושיתחילו לעבוד.

יגאל יאסינוב: זה עלה עד עכשיו 200,000,000 שקל.

מיכאל מלכיאור: לאיזו מערכת אנו זקוקים כדי שדבר כזה לא יחזור על עצמו מבלי שנדע על כך?

דורית ניצן-קלוסקי: למערכת הזו.

דורית ניצן-קלוסקי: זה מאגר ניהול תיק חולה, ומתוכו יצא הקשר למרכז הלאומי לבקרת מחלות.

נסים דהן: הרופאים יסתובבו עם פן ויעבירו הכל למחשב.

נסים דהן: אם רופא כתב בזמן נתון שלחולה מסוים יש 40 מעלות חום ורופא אחר במקום אחר כתב את אותו הדבר, זה מייד קופץ.

מיכאל מלכיאור: האם במשך השנה הזו נעשה משהו בעקבות הסיפור של רמדיה?

יונה אמיתי: אני רוצה לפרט על הקושי העצום באבחנה של תופעה, שבעולם המערבי המודרני היא חדשה.

יונה אמיתי: אני רוצה להזכיר שבאנגליה היה מקרה של ד"ר שיפרן, שבו לקח 120 רצח עד שגילו במה מדובר.

יונה אמיתי: בארצות הברית יש לא פעם תיאור של רוצחת סדרתית שהיא אמא לשלושה ילדים, כאשר כל פעם חשדו כאילו מדובר במות עריסה ורק שנים אחרי זה עלו על זה.

יונה אמיתי: כאן אנו מדברים על חולה אחד פה ואחד שם, המחלה בלתי מוגדרת, כאשר הביטוי הנירולוגי היה עדיין מאוד עמום, עד אשר הגיעו 3 חולים יחד למקום אחד.

דורית ניצן-קלוסקי: רק בזכות 4 משפחות שישבו בבית החולים וניסו למצוא את המכנה המשותף, הגענו לזה.

דורית ניצן-קלוסקי: באותו לילה ישבתי וראיינתי אותם, ורק אז נראה כי מדובר ברמדיה הצמחית.

דורית ניצן-קלוסקי: אחר כך תיאור הקליניקה והתחלואה שד"ר פאטל סיפרה.

מיכאל מלכיאור: האם אין שום דרך להגיע לממצאים האלה יתר מהר ולא דרך מקריות?

נסים דהן: רק תוכנית ממוחשבת לכל בתי החולים בארץ תפתור זאת.

מיכאל מלכיאור: אבל גם אז זה לא בטוח שמישהו יעלה על זה.

מיכאל מלכיאור: צריך מישהו שיעקוב על זה.

נסים דהן: כל רופא מגדיר את הקליניקה קצת אחרת.

דורית ניצן-קלוסקי: גם הקליניקה במקרה הזה היתה שונה.

דורית ניצן-קלוסקי: כל אחד דיווח אחרת.

נסים דהן: כל אחד חשב אחרת.

נסים דהן: אחד חשב שמדובר בחום, אחד חשב שמדובר בקלקול קיבה וכו'.

מיכאל מלכיאור: אבל גם במחשב הוא ידווח כי מדובר בקלקול קיבה.

נסים דהן: אבל יש סימנים שהם תמיד אותו דבר.

נסים דהן: ספירת הדם תהיה אותו דבר וכך גם מידת החום.

דורית ניצן-קלוסקי: גם זה.

אילן ברכה: האינפורמציה הזו לא היתה זקוקה למערכת של נמר.

אילן ברכה: האינפורמציה הזו הגיעה לכל העולם, ולא מצאו דבר.

אילן ברכה: המערכת הזו לא היתה עוזרת.

נסים דהן: המערכת היתה יכולה לזהות שיש משהו שונה.

אילן ברכה: אין דבר כזה.

אילן ברכה: יש אינפורמציה שהרופאים מעבירים לכלל העולם.

אילן ברכה: אנחנו היינו צמודים לד"ר שיינפלד, והוא כל הזמן היה מעביר מידע החוצה על מנת לקבל אינפורמציה.

אילן ברכה: המחשב לא קם בבוקר ואומר כי יש בעיה בשניידר או בתל השומר.

אור-נוי: אני רוצה להתייחס לפן ההתפתחותי.

אור-נוי: אני מוכרח להתחיל במשפט שאולי יכעיס כמה אנשים.

אור-נוי: אנחנו יכולים לקבוע כללים יפים ככל שיהיו, אבל כאשר אין כוח אדם שום דבר לא יעזור.

אור-נוי: בשנת 2005 יהיה קיצוץ בכל השירותים הקשורים להתפתחות הילד וגם לתחומים אחרים.

אור-נוי: הרפואה במדינת ישראל הולכת לקראת מצב הקיים היום בחינוך במדינת ישראל.

אור-נוי: אני מציע שנחשוב על זה בזמן, ולא שנתעורר יום אחד ויהיה מאוחר מדי.

מיכאל מלכיאור: זו באמת נקודה מאוד חשובה.

אור-נוי: מחסור של ויטמין B1 קשה מאוד לאבחן, גם אם תהיה מערכת ממוחשבת בצורה יוצאת מן הכלל.

אור-נוי: רק אוסף של מקרים או חשד של רופא, יכולים להגיע לכך.

אור-נוי: הדאגה שלי נובעת מכך שאין ידע.

אור-נוי: הדאגה שלי היא לא מהמצב של מחסור מוחלט בויטמין B1, כי לנושא הזה יש תמונה קלינית, ואני מניח שהמספרים אנחנו מדברים עליהם הם המספרים הנכונים.

אור-נוי: השאלה הגדולה היא, מה קורה כשיש מחסור חלקי של ויטמין 1B.

אור-נוי: אני מדבר על הפער בין 20 או 30 ילדים ל-1,000 ילדים.

אור-נוי: על כך אין לנו מידע, וכדי לקבל מידע ולערוך מעקב על חלק גדול מהם, צריך לעבור תהליך לא של יום אחד.

אור-נוי: המערכת ההתפתחותית יכולה לאתר דברים מסוימים אצל ילדים בני שנה, כמו שפה ומוטוריקה.

אור-נוי: בגיל 3 היא תאתר דברים נוספים, וכך גם בגיל 5 ובגיל 8.

אור-נוי: זה לא מספיק לתכנן תהליך כזה ולומר אנחנו יוצאים לדרך.

אור-נוי: צריך לראות גם באיזו צורה אפשר יהיה להמשיך את כל הדרך הזו, כדי למצוא האם באמת יש או אין בעיות, ובמידה ויש בעיות, לטפל בזמן על חשבון המדינה.

אור-נוי: במחלקה להתפתחות הילד יש הקצבה מסוימת, ומעבר לזה ה' גדול.

אור-נוי: צריכים לתת לזה מענה, וזה לא דבר פשוט.

מיכאל מלכיאור: זו תהיה ההמלצה השנייה.

מיכאל מלכיאור: שלנו.

מיכאל מלכיאור: אנו מבקשים שמשרד הבריאות תביא לנו תוכנית איך לעשות את זה ואיך זה יתוקצב.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה כבר מאוחר, אבל לא מאוחר מדי.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה חשוב מהבחינה המחקרית, ויותר חשוב לדעת האם יש בעיות התפתחותיות שיכולות להיות מטופלות בזמן.

נסים דהן: ביניים טיפות החלב עוד לא מרושתות, אבל התוכנית היא להכניס אותן גם כן.

אילן ברכה: אם יש תוכנית ממוחשבת, לא צריך אפילו כוח אדם.

אילן ברכה: אני דיברתי על איסוף האינפורמציה.

דוד ברנסקי: אני רוצה לדבר על המעקב הפרספקטיבי.

דוד ברנסקי: אני חושב שצריכה לקום ועדה שמורכבת לא רק מאנשי משרד הבריאות, אלא גם ממומחים חיצוניים מהמערכת הממלכתית שלנו.

דוד ברנסקי: הוועדה צריכה לכלול נירולוג ילדים, רופא ילדים כללי ורופא שמומחה לתזונה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשמוע את נציגי החברה.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה טענות של הורים, ואני רוצה שתתייחסו לכך.

יוסי אשכנזי: אני רוצה להתחיל ולדבר על הטענה, כאילו יש מספר גבוה יותר של נפגעים ממה ששוער בתחילה.

יוסי אשכנזי: אני רוצה להבחין באופן מובהק בין ילדים שנתגלו אצלם תסמינים כלשהם, לבין ילדים בריאים שהם נשוא המעקב שדיבר עליו משרד הבריאות.

יוסי אשכנזי: באשר לילדים שלקו בתסמינים, התגלית המרעישה שהיתה לתקשורת, עברונו לא היתה תגלית מרעישה.

מיכאל מלכיאור: איך אתם יודעים את זה?

מיכאל מלכיאור: אבל שמעת כבר את פרופסור אור נוי שאמר שהדברים האלה הם לא דברים שאנחנו יכולים לדעת עכשיו.

יוסי אשכנזי: אני לא רופא ואין לי שום ידע רפואי, ולכן אנחנו נעזרים בייעוץ רפואי של פרופסור אברהם שטיינברג, מנהל המחלקה הנוירולוגית בשערי צדק.

יוסי אשכנזי: הוא מלווה את כל הסיפור מהיום הראשון, ואני לא חושב שיש מחלוקת על הידע שלו ועל הכישורים שלו.

יוסי אשכנזי: הוא הסביר לנו ולימד אותנו את התופעה, ולנו יש מנגנון מסוים.

יוסי אשכנזי: לא סתם אין תביעות תלויות ועומדות בבית המשפט, למרות שקיבלנו פניות לא מעטות.

יוסי אשכנזי: בכל פניה שמגיעה אלינו, אנו מעבירים את כל המסמכים הרפואיים לפרופסור שטיינברג, הוא בודק אותם ומחווה את דעתו האם הפגיעה נובעת מצריכת רמדיה.

יוסי אשכנזי: אם הוא מחווה את דעתו כי יש קשר לצריכה של הפורמולה הצמחית, אז הוא אומר גם אם נשאר נזק או לא נשאר נזק, ואם נשאר נזק כיצד צריך לטפל בו, והאם תהיה החלמה מלאה או אל תהיה החלמה מלאה.

יוסי אשכנזי: את כל הדברים אני אומר על סמך ייעוץ רפואי שאנחנו מקבלים באופן שוטף.

יוסי אשכנזי: צריך לומר, כי כל הילדים האלה מיוצגים על ידי עורכי דין שיודעים היטב את עבודתם.

מיכאל מלכיאור: אני מסופק עדיין לפי מה שאמר פרופסור אור נוי לפני כן, זה נשמע לי שקשה להאמין שיש אפשרות לקבוע קביעה כזו בצורה נחרצת.

מיכאל מלכיאור: פרופסור אור נוי, האם אתה מסכים עם זה?

אור-נוי: בהחלט.

אביבה פאטל: אני רוצה להתייחס לצד הרפואי של הבעיה.

אביבה פאטל: ברור שהמקרים שראינו בסרט, המקרים הקשים ביותר, אובחנו מיידית.

אביבה פאטל: עם זאת, קיים מעגל נרחב יותר של ילדים שלא סובלים מנזקים קשים מאוד והם ממשיכים להגיע אלינו במשך השנה.

אביבה פאטל: אלה ילדים שהפגיעות אצלם אינן קשות, אבל הם סובלים מפגיעות קלות שגם הן זקוקות להתייחסות.

אביבה פאטל: הפגיעות האלה הן לא בהכרח פגיעות נוירולוגיות.

אביבה פאטל: אנחנו בהחלט יודעים שמערכת העצבים שולטת גם על מערכת העיכול ומערכת הנשימה.

אביבה פאטל: לחלק מהילדים יש בעיות נשימתיות, בעיות עיכול ובעיות אחרות.

אביבה פאטל: בבית החולים שלנו ערכנו בשנה האחרונה מחקר מדגמי על המספר המועט של הילדים שהיו אצלנו, בשיתוף עם משרד הבריאות.

אביבה פאטל: התוצאות הראו שהסימנים יכולים להופיע במערכות שונות, למרות שחלקם היו קלים.

אביבה פאטל: הכוח של המחקר הזה הוא קטן מאוד לעומת מחקר כלל ארצי.

אביבה פאטל: אני תומכת מאוד בהצעה של אנשי משרד הבריאות.

אביבה פאטל: זה פשוט חובה לבצע רישום כלל ארצי עם מעקב.

אביבה פאטל: אני מוכנה לתרום מהניסיון, מהידע ומהזמן שלי.

אביבה פאטל: זה ייתן לנו ולעולם את כל התשובות, לדעתי.

נסים דהן: ולאותם ילדים, כדי שנוכל לתת להם את הטיפול הטוב ביותר.

דורית ניצן-קלוסקי: אני רוצה להוסיף, כי בתוכנית המקורית של המרשם, אנחנו גם הוספנו קונטרול.

דורית ניצן-קלוסקי: יש אחוז מסוים באוכלוסייה של ילדים עם הפרעות למידה והפרעות ריכוז.

דורית ניצן-קלוסקי: בתוך התוכנית המקורית שלנו, שאותה פיתחנו טוב יותר הודות לד"ר שוחט באזור תל אביב, כללנו לא רק מרשם מקרים, אלא גם מדגם ביקורת.

דורית ניצן-קלוסקי: הביקורת תהיה ילדים שלא צרכו רמדיה.

דורית ניצן-קלוסקי: המספר הוא יותר מ-1,000, כיוון שאנחנו צריכים קבוצת ביקורת.

מיכאל מלכיאור: נציג רמדיה, אני מקווה ששמעת מה שאמרו פה המומחים, שאי אפשר לקבוע קביעות כאלה באופו נחרץ.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שתיקחו את זה לתשומת לבכם.

יוסי אשכנזי: אנחנו לוקחים את זה לתשומת לבנו.

יוסי אשכנזי: אנחנו כרגע יכולים להתייחס לפניות שמגיעות אלינו, של ילדים שסלו מתסמינים ומנזקים, וכל התביעות האלה מטופלות, ומטופלות מהר.

יוסי אשכנזי: אף אחת מהן לא תלויה עדיין בבית משפט, למעט תביעה אחת של משפחה אחת שלא פנתה אלינו קודם, אלא ישר הגישה תביעה לבית משפט.

יוסי אשכנזי: בכל מה שנוגע לילדים שלא פנו אלינו, או שלא נתגלו אצלם תסמינים, אנחנו נועצנו בפרופסור שטיינברג ושאלנו לדעתו, והתשובה שקיבלנו היתה, שהנושא של חבר בויטמין B1 אמנם איננו מוכר בקרב ילדים בעולם המערבי, אלא רק בקרב מבוגרים בנסיבות אחרות.

יוסי אשכנזי: בנוסף הוא אמר לנו, כי יש ידע מסוים של התופעה הזו.

יוסי אשכנזי: ההערכה שלו שהיא גם הערכה של רופאים אחרים, היא שילדים שלא נתגלו אצלם תסמינים בזמן אמת, סביר להניח שהם גם לא יחלו.

יוסי אשכנזי: כך גם אמרו רופאים של משרד הבריאות.

נסים דהן: ימים יגידו.

מיכאל מלכיאור: אתה שומע פה את הרופאים ממשרד הבריאות.

מיכאל מלכיאור: מי שאחראי על התפתחות הילד במשרד הבריאות ישב מולך, ואומר דברים אחרים.

יוסי אשכנזי: אני חוזר ואומר, אנחנו מברכים על המעקב ואנחנו שמחים שהוא יעשה.

יוסי אשכנזי: זה גם אינטרס שלנו.

יוסי אשכנזי: אשר לילדים שנפגעו, עלתה פה שאה.

יוסי אשכנזי: מצב הדברים הרגיל במדינת ישראל, הוא שילדים או מבוגרים שנפגעו שלא בתאונת דרכים, הולכים ותובעים ועד שלא מסתיים הטיפול בתיק בבית המשפט, וכולנו יודעים שזה יכול לקחת הרבה מאוד שנים, לא מקבלים פיצוים.

יוסי אשכנזי: אנחנו החלטנו לנהוג אחרת במקרה הזה.

יוסי אשכנזי: לכל אותם ילדים שצריכים טיפול וסיוע כספי, אנחנו שילמנו תשלומי ביניים בלי שום התניה.

יוסי אשכנזי: אנחנו כתבנו במסמך עליו חתמו ההורים, שהם לא מוותרים על הזכויות, וכי הם יהיו רשאים לתבוע את מלוא הפיצוי, כאשר המטרה היא לאפשר לילדים טיפול עד שהמצב יתייצב.

יוסי אשכנזי: כאשר המצב יתייצב, כדין כל פגיעה של ילד או של מבוגר, נכנסים למשא ומתן לגבי הפיצוי הכול והסופי עבור מלא הפגיעות.

יוסי אשכנזי: במשא ומתן הזה משתתפים עורכי דין מומחים בתחומם לילדים, ואנחנו מתדיינים איתם.

יוסי אשכנזי: אנחנו כבר נמצאים במשא ומתן עם כמה וכמה ילדים שהצב שלהם הוא יציב והפגיעה ידועה.

יוסי אשכנזי: כל אחד מהילדים האלה קיבל תשלום ביניים, על מנת שלא יהיה מצב שבו מנהלים משא ומצב והם עדיין לא קיבלו גרוש אחד עבור מימון ההוצאות שלהם.

מיכאל מלכיאור: האם היו התניות לגבי הטיפול, שאמרו כי הם יקבלו את המכשור הדרוש רק אם הם מוותרים על הזכות לתבוע.

מיכאל מלכיאור: יש פה עדיין שאלה מרכזית של האשמה, האם החברה ביקשה להוריד את הויטמין או לא.

מיכאל מלכיאור: יש פה שאלות מרכזיות מאוד, שאני מניח שישפיעו על האחריות לגבי התביעות שתהיינה בעתיד.

מיכאל מלכיאור: האם זה כך גם לגבי קניית מכשור?

נסים דהן: האם אתם תהיו מוכנים לשקול השתתפות באותה קרן מחקר?

יוסי אשכנזי: אני נמצא פה בלי הלקוחות, ולכן אני אעביר את זה ללקוחות, ואני בטוח שישקלו את זה בחיוב, כפי ששקלו בחיוב כל עזרה שהיתה לפנים משורת הדין בתיק הזה.

אריה הררי: מהי מידת האחריות לכיסוי ההוצאות של המבטחים הרפואיים שלקחו מהנתח הרפואי שעומד לרשותם באופן רגיל?

יוסי אשכנזי: החוק קובע הוראות בעניין הזה, ואנחנו נפעל לפי מה שקובע החוק.

יגאל יאסינוב: האם אתה מייצג רק את חברת רמדיה או גם את חברת אומנה?

יוסי אשכנזי: המשרד שלנו ייצג במקור אך ורק את חברת רמדיה, אך לאחר שהושג הסכם בין רמדיה לבין אומנה באשר לפיצויי הילדים והמנגנון לכך, אנחנו נתבקשנו לייצג את האינטרסים של כל הגופים שמשלמי.

יוסי אשכנזי: כלומר, במקום שעורכי הדין יצטרכו לנהל משא ומתן עם שני עורכי דין, אנחנו מרכזים את כל הטיפול.

יוסי אשכנזי: אנחנו הצד המשלם מול עורכי הדין של הילדים.

יגאל יאסינוב: כמה זמן אתם חושבים שאתם צריכים בכדי להגיע להסדר עם כל אותן משפחות שכבר פנו אליכם?

יוסי אשכנזי: התשובה מתחלקת לשלוש.

יוסי אשכנזי: יש ילדים שמצבם טרם התייצב, ואיתם הגענו להסדרים על תשלומי ביניים.

יוסי אשכנזי: אנחנו בודקים את המצב הרפואי, את עלות הטיפול ועושים הסדר ביניים לחצי שנה או לשנה.

יוסי אשכנזי: יש ילדים שמצב התייצב ואנחנו נכנסים איתם למשא ומתן.

יוסי אשכנזי: למשא ומתן יש שני צדדים.

יוסי אשכנזי: אני יכול לומר, שלגבי אותה ילדה שדווח שלשום כי הגענו איתה להסדר פשרה סופי, המשא ומתן החל לפני 3 חודשים.

יוסי אשכנזי: היא קיבלה כסף למימון הטיפול השוטף, התחלנו משא ומתן ותוך 3 חודשים, זמן שיא במונחים של דין ישראלי, הגענו איתה להסדר סופי.

יוסי אשכנזי: אנחנו נמצאים במשא ומתן גם עם הילדים האחרים.

יוסי אשכנזי: כל משא ומתן כזה הוא מרכב ומצריך בחינה מדוקדקת של כל הצרכים הרפואיים של הילדים לכל שנות חייהם.

יוסי אשכנזי: אנחנו מצדנו משתדלים שהכדור אף פעם לא יהיה במגרש שלנו.

יוסי אשכנזי: אני לא יודע לומר כמה זמן עד שייגמר המשא ומתן כי יש גם צד שני למשא ומתן.

יוסי אשכנזי: אנחנו מבחינתנו לא רוצים להגיע לבית משפט עם אף אחת מהתביעות האלה.

יוסי אשכנזי: אנחנו חושבים שזה מיותר.

יוסי אשכנזי: אנחנו הצהרנו, ואני חוזר ומצהיר בשם רמדיה ובשם אומנה, כי אנחנו מוכנים לשלם פיצויים הוגנים, ראויים וסבירים לכל משפחה שנפגעה, מחוץ לבית משפט במסגרת הסכם פשרה.

מיכאל מלכיאור: אמרת קודם, כי אתם לוקחים בחשבון את הפיצוי לאורך כל שנות חייהם.

מיכאל מלכיאור: הכנסתם פה את האומדן של תוחלת חיים של הילדים שנפגעו.

מיכאל מלכיאור: זה נשמע די אכזרי.

יוסי אשכנזי: זה לא אנחנו הכנסנו את האומדן הזה.

יוסי אשכנזי: הרופאים של אותה ילדה, שמייצגים את אותה משפחה עשו את האומדן הזה, כי זה אחד הדברים הראשונים שעושים בכל תיק נזיקין.

מיכאל מלכיאור: כלומר, ילדים שיחיו פחות, יקבלו פחות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע עכשיו את נציג המשטרה.

איציק אברהם: אני יכול לומר שהחקירה הסתיימה.

איציק אברהם: החקירה נוהלה במשך שנה, ומטבע הדברים הצטבר חומר חקירה רב.

איציק אברהם: תיק החקירה נמצא בימים אלו בפרקליטות, והיא שוקדת על חומר הראיות.

איציק אברהם: אנחנו נדרשים לבצע השלמות, ואנחנו נעשה את זה במהלך העיון של הפרקליטים בחומר החקירה.

איציק אברהם: לגבי הראיות, אני לא יכול לפרט, כי טרם הוגש כתב אישום ואנחנו נדרשים לבצע השלמות, כך שיכול להיות שחלק מהנוכחים פה יובאו לחקירה.

יגאל יאסינוב: האם החקירה היתה גם נגד אומנה וגם נגד רמדיה?

איציק אברהם: החקירה בוצעה בשלושה מעגלים.

איציק אברהם: המעגל הפנימי זו החקירה בגרמניה.

איציק אברהם: הם לקחו אחריות על החלק שלהם.

איציק אברהם: שני המעגלים הנוספים אלה משרד בריאות, שם נחקרו מפקחים ומהנדסים, והחברה עצמה.

איציק אברהם: נחקרו מאות חשודים והצטבר חומר רב.

איציק אברהם: בשלבים האלו הוא מנותח על ידי הפרקליטות, ואני מתאר לעצמי בחודש-חודשיים הקרובים נוכל לדעת מהם פני הדברים.

נסים דהן: האם בדקתם כיוון של חבלה מכוונת, כמו פיגוע?

איציק אברהם: לא, כיוון שאנחנו יודעים בדיוק מה קרה.

יגאל יאסינוב: האם המלצתם להעמיד מישהו לדין?

איציק אברהם: לא.

איציק אברהם: תפקיד המשטרה הוא לא להמליץ להעמיד למישהו לדין, אלא להציג את חומר הראיות בפני הפרקליטות, והיא זו שאמורה להמליץ להעמיד לדין ולהכין את כתבי האישום.

אילן ברכה: אני באתי בעמדה של אבא פגוע שעבר שנה מאוד קשה.

אילן ברכה: אני שמתי לב שמרד הבריאות מתגונן ועובדי רמדיה מתגוננים.

אילן ברכה: אני לא מתגונן.

אילן ברכה: השנה שעברנו היתה שנה מאוד קשה.

אילן ברכה: בשנה הזו נתקלתי אני אישית בבעיות נוראיות מול משרד הבריאות.

אילן ברכה: גיא הבן שלי היתה מאושפז בבית חולים שניידר בטיפול נמרץ במשך חודש וחצי.

אילן ברכה: שניידר מבחינתנו היתה חממה מדהימה.

אילן ברכה: כל הרופאים עזרו לנו מהרגע הראשון.

אילן ברכה: כאשר יצאנו מטיפול נמרץ וגיא היה צריך להגיע לשיקום, התחלתי להרגיש את החיכוכים בין משרד הבריאות וקופת חולים מאוחדת.

אילן ברכה: אני רציתי שגיא יישאר בית חולים שניידר, כי היה לנו טוב שם.

אילן ברכה: קופת חולים מאוחדת העדיפה שהוא יהיה בתל השומר, כי היא משלמת לתל השומר חצי שקל פחות מלשנייר.

אילן ברכה: דיברתי עם המנהל האזורי ועם שמנכ"ל מאוחדת, ועמדתי בתוקף על כך שגיא יישאר בשניידר.

אילן ברכה: משרד הבריאות רק נאבק לחפש את האשם ולא לעזור למשפחות.

אילן ברכה: מיום המקרה, לא שמעתי טלפון אחד ממשרד הבריאות.

אילן ברכה: אני הרמתי אולי 30 טלפונים לדני נווה ולעמרי המנכ"ל שלו, ובזכות האפקט התקשורתי, הם נאלצו לעזור לי.

אילן ברכה: טוב שיש תקשורת.

אילן ברכה: אנחנו נכנסנו לבית איזי שפירא בזכות הלחץ התקשורתי, לא בזכות רמדיה שניסינו להיעזר בהם, לא בזכות משרד הבריאות ובטח שלא בזכות מאוחדת.

אילן ברכה: דורית ניצן קלוסקי ליוותה אותנו בימים הראשונים ונפגשנו איתה ועם המנכ"ל שלה.

אילן ברכה: אני מדבר על 7 משפחות שפגועות הכי קשה.

אילן ברכה: אני חושב שאנחנו חסכנו המון כסף למדינה בזה שמנענו מגיפה.

אילן ברכה: רק על זה מגיע לנו בונוס קטן.

אילן ברכה: אנחנו ציפינו שמרד הבריאות ייקח את 7 המשפחות הפשוטות האלה שעובדות לפרנסתן ואין להן את הכספים לשלם לפרופסורים מיוחדים או לעשות בדיקות ביוזמתן.

אילן ברכה: יש משפחות שקרסו, ואני אחד מהן.

אילן ברכה: לי היו 3 עסקים, 2 פשטו רגל בזכות המקרה ואת העסק השלישי אני מנסה לשקם היום.

אילן ברכה: המשפחה שלי קרסה.

אילן ברכה: אשתי מטופלת בכדורים.

אילן ברכה: אני מאוד מאוכזב ממשרד הבריאות שלא לקח את 7 המשפחות האלה תחת חסותו.

אילן ברכה: אני לא מצפה שהיה גורם לבן שלי לראות או לשמוע יותר טוב, אבל לפחות הייתי יודע שהמקסימום נעשה על ידי המדינה.

אילן ברכה: אני חושב שהיה פה כשל מערכתי עצום של מדינת ישראל, והאשמים במצבם של הילדים שנפגעו קשה, הם כל מי שיושב פה.

אילן ברכה: נקמת ילד קטן לא ברא השטן.

מיכאל מלכיאור: מה המצב של גיא היום?

אילן ברכה: לא טוב.

אילן ברכה: לבן שלי יש בעיית ראייה קשה מאוד שאין לה פתרון.

אילן ברכה: לא שאין לה פתרון, אלא שהמומחים הכי גדולים שהגענו אליהם, אמרו שהם לא יודעים את הפתרון.

אילן ברכה: יש סטיגמה מאוד גדולה על ילדי רמדיה.

אילן ברכה: הבן שלי הגיע עם חום גבוה לחדר מיון בשניידר.

אילן ברכה: רק פתחו את המחשב, יצאה להם נורת אזהרה ומיד אשפזו אותו.

אילן ברכה: הילד שלי אושפז 7 פעמים במשך השנה האחרונה.

אילן ברכה: על מה?

אילן ברכה: על כלום.

אילן ברכה: מפחדים מהילדים האלה במדינת ישראל.

אילן ברכה: אני יושב עם הנוירולוגים בשניידר, שאותם אני מעריך, ואני אומר להם שיספרו לי במה מדובר.

אילן ברכה: הם אומרים לי בכנות, שאין להם תשובות.

אילן ברכה: כשאני שואל פיזיותרפיסטית עם ניסיון של 400 שנה מה קורה עם הילד שלי, והיא אומרת שהיא לא יודעת.

אילן ברכה: אנחנו נמצאים היום במצב מאוד מאוד קשה של אי ידיעה.

אילן ברכה: לנו יש 6 מטפלים מעבר למה שאנו מקבלים מבית איזי שפירא.

אילן ברכה: רופא אחד עצר אותי ואמר לי, שאני רץ יותר עם הבן שלי.

אילן ברכה: לעשות כל יום רפלקסולוגיה, הילינג, פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק, זה לא בריא.

אילן ברכה: הוצאתי מאות אלפי שקלים עד היום.

אילן ברכה: היום האני יודע שעשיתי טעות.

אילן ברכה: בסך הכל יש ריאקציה והילד צריך מנוחה.

אילן ברכה: אם היה רופא שיגיד לי את זה, הייתי חוסך את הכסף שלך המשפחה שלי.

אילן ברכה: אני הייתי הטירוף להציל את גיא.

מיכאל מלכיאור: אתה בעצם אומר שאין אדם מומחה מרכז את הליווי של הילדים האלה.

אילן ברכה: אני מאמין שלפני 200-300 שנה היו מקרים נוראיים בעולם ואנחנו חיים בזכות המחקרים שנעשו על המקרים האלה.

אילן ברכה: המקרה הקשה של רמדיה התמוסס מהעולם כלא היה.

אילן ברכה: בדור הבא לא יהיה את מי לשאול.

אילן ברכה: אולי ייקחו את הספרים של גיא הבן שלי ויוציאו מזה כמה דברים.

אילן ברכה: אני חושב שאין מחקר.

אילן ברכה: אין העברת מידע.

מיכאל מלכיאור: פרופסור אור נוי, אני רוצה שתתייחס לשאלה הזו.

מיכאל מלכיאור: איך יכול להיות שבמקרה כזה אין רופא מרכזי שילווה את הילד?

אור-נוי: משרד הבריאות לא נותן שירותים רפואיים.

אור-נוי: מתן השירותים הוא באחריות קופות החולים.

אור-נוי: למשרד הבריאות, למיטב ידיעתי, אין כסף כדי לטפל בבעיה בריאותית כזו או אחרת.

בועז לב: אתה לא צודק.

אור-נוי: בשלב השיקומי, ילד עם בעיה כלשהי צריך להגיע למכון להתפתחות הילד.

אור-נוי: במכון להתפתחות הילד יש רופאים והם אלה שאמורים ללוות את הילד, כי בסופו של דבר התפקיד המרכזי של רופא התפתחותי הוא ללווות ילדים עם פגיעות התפתחותיות שונות ולתת מענה לכל מיני שאלות של ההורים, כמו האם לתת טיפול כזה או אחר וכמה טיפולים להוסיף.

אור-נוי: זה יכול להתבצע כאשר יש מקום אחד שהילד המטופל נמצא בו במשך חודשים או שנים עד לסיום הטיפול.

אור-נוי: אני לא יודע בדיוק מה היה כאן, מפני שבבית החולים שניידר יש מכון להתפתחות הילד.

אור-נוי: גם בתל השומר יש מכון להתפתחות הילד.

אור-נוי: בית איזי שפירא היא מערכת טיפולית מצוינת, שיש בה את כל מגוון הטיפולים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לצרף המלצה נוספת להמלצות שקיבלנו.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש שיעשה מאמץ מצד משרד הבריאות למנות רופא למשפחות שילדיהן נפגעו כל כך קשה, שילווה אותן ויגיד להן מה לעשות ומה לא לעשות.

אילן ברכה: אני חושב שזה קצת מאוחר מדי.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים שהיה צריך לעשות את זה באופן מיידי.

יגאל יאסינוב: אני רציתי לשמוע מנציגי קופות החולים, איך לא העמדתם רופא שישמור על קשר עם המשפחה?

יגאל יאסינוב: האם אתם צריכים לקבל מהוועדה המלצה לעשות זאת?

יגאל יאסינוב: אני פונה קודם כל למאוחדת, כי במקרה ששמענו אתם לא העמדתם רופא שילווה את המשפחה.

יגאל יאסינוב: אני רוצה לדעת מנציג קופת חולים כללית, האם הם נהגו אחרת.

אריה הררי: אני חייב לומר מראש שאני לא למדתי את התיק של הילד שהוצג פה.

אריה הררי: טבע הדברים בכל קופה לגבי כל חולה, ובוודאי לגבי ילד, הבחירה של הרופא מתבצעת על ידי ההורים.

אריה הררי: בנוסף, יש את נירולוג הילדים של הקופה, את הרופא ההתפתחותי, אם בתוך הקופה ואם באחד מבתי החולים.

אריה הררי: אם האבא שהלך ממקום למקום, חיפש וגילה כל מיני נתיבים שבהם אפשר היה לטפל בילד, היה פונה לרופא האישי, הוא היה מקבל ליווי.

יגאל יאסינוב: אני מסתייג לחלוטין ממה שאתה אומר.

יגאל יאסינוב: יש מושג שנקרא "אשפוז בית".

יגאל יאסינוב: במצב כזה אתם חייבים להעמיד רופא שיהיה בקשר ישיר עם החולה והמשפחה.

יגאל יאסינוב: אל תגיד לי משהו אחר.

יגאל יאסינוב: האם הסברתם למשפחה שיש לה זכות ל"אשפוז בית".

אריה הררי: במקרה אני גם זה שמפקח על צוותי טיפולי הבית של הקופה.

אריה הררי: לא למדתי את התיק הזה.

אריה הררי: לא שמענו אם צוות טיפול בית נדרש או לא.

אריה הררי: התשובה הישירה והבוטה, היא שאנחנו מטפלים בילדים קטינים בתוך צוותי טיפולי הבית.

אריה הררי: אנחנו מטפלים בילדים שקשורים לצינורות ונמצאים בהנשמה ובהזנה מתמדת.

אריה הררי: צוותי טיפולי הבית של מאוחדת, שמורכבים מרופאים שאינם מומחים ברפואת ילדים, מקבלים את הגיבוי של רופאי הילדים.

יגאל יאסינוב: אני לא מבין.

יגאל יאסינוב: האם אתה אומר שהוא היה צריך לפנות אליכם ולבקש את זה?

אריה הררי: אני חוזר ואומר, כי הזעקה של האבא היא מובנת.

אריה הררי: אני מבין את הצורך ברופא מלווה, שיגיד לו שלא ירבה בטיפולי אלטרנטיביים שמעייפים את הילד.

מיכאל מלכיאור: מה שהוא אומר, הוא שאדם במצב כזה לא צריך להיות פרופסור למנהל ורפואה ולכן הקופה היתה צריכה ללוות אותו מהיום הראשון ביוזמתה.

אילן ברכה: היה מקרה בו לבן שלי היה חשש לחנק.

אילן ברכה: בסיכום המחלה היה כתוב שהוא חייב אחות צמודה במשך 24 שעות, בגלל החשש מחנק.

אילן ברכה: האם אני הייתי זכאי לזה ממאוחדת?

יגאל יאסינוב: כן.

אילן ברכה: אתם אילצתם אותי לפנות לרמדיה, והיא עזרה לנו בלית ברירה.

אריה הררי: אני מקווה שלא טועה בפירוש החוק, אבל הצמדה של אחות במשך 24 שעות איננה בשירותי הבריאות של החוק.

אריה הררי: לטעמי, אם ילד זקוק לאחות במשך 24 שעות, מקומו לא בבית אלא במקום בו אפשר לפקח עליו 24 שעות.

אריה הררי: הניטור הזה אינו ניטור שגרתי וצריך לשקול אותו.

מיכאל מלכיאור: יש פה כשל מערכתי.

אריה הררי: אני מייצג את רפואת הילדים בשטח.

אריה הררי: נתקלתי בהורים שהיו צריכים הרבה עצות לטיפול בילדם.

אריה הררי: אני ועמיתי, בכל פעם שנשאלנו או שראינו הפרזה בטיפולים מתוך דאגה, שנתגלו כצפופים, בלתי נחוצים או בלתי מבוססים, עסקנו בדברים האלה.

אריה הררי: כל רופא עוסק בדברים האלה בדרגה כזו או אחרת.

אריה הררי: העניין של מינוי רופא זה דבר פורמלי.

אריה הררי: ההורה רשאי לקבל רופא אחר מהקופה, במידה והוא לא הסתפק בייעוץ של הרופא.

אריה הררי: טיפולי הבית אינם גוף מייעץ שיכולים לומר אם כן ללכת וכמה ללכת לטיפול אלטרנטיבי.

יגאל יאסינוב: הוא כן מייעץ.

יגאל יאסינוב: למיטב ידיעתי, לאשפוז בית יש כמה חלקים.

יגאל יאסינוב: במידה ויש צורך בהגעה יומיומית של אחות הביתה לצורך נתינת זריקות, היא גם זו שעוזרת להורים לחלק את התרופות.

יגאל יאסינוב: פעם בכמה ימים מגיע רופא הביתה.

יגאל יאסינוב: אני עברתי את הדבר הזה.

יגאל יאסינוב: הרופא הזה נותן עצות ואומר לאיזו בדיקה צריכים ללכת, או לאיזה רופא מומחה לפנות.

יגאל יאסינוב: אני קיבלתי הצעה מרופאת משפחה בקופת החולים לעשות אשפוז בית.

יגאל יאסינוב: במקרה הזה אתם לא הצעתם את זה למשפחה.

אריה הררי: זו לא טענת האבא בכלל.

אריה הררי: במקום הרופא האישי ישנו רופא של טיפול בית.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נקבל המלצה למעקב מרכזי אחרי כלל הטיפול של ילדי רמדיה.

מיכאל מלכיאור: מר ברכה, כאשר הייתם צריכים עזרה מחברת רמדיה בשלבים השונים, האם קיבלתם אותה?

אילן ברכה: בתחילת הדרך, כן.

אילן ברכה: בתחילת הדרך רמדיה לקחה על עצמה לממן לנו את האחיות.

אילן ברכה: כאשר אנחנו יצאנו מבתי החולים לכיוון הבתים, הם התנתקו מאיתנו.

אילן ברכה: אני יודע גם שהם עזרו למשפחת חייבי.

אילן ברכה: יש מקרים אחרים בהם הם העדיפו שלא לעזור.

אילן ברכה: אנחנו מרגישים היום כבולים.

אילן ברכה: רמדיה מושכת אותו לכיוון של סגירת העניינים.

אילן ברכה: אני חושב שקשה מאוד להעריך את תוחלת החיים, וזה לא הזמן לקבוע את זה.

אילן ברכה: בגלל האפקט הציבורי שגרמנו, רמדיה רוצה לסגור את הדברים ולהמשיך לחיות.

אילן ברכה: הרב דהן אמר קודם שנערוך מחקר, אבל אנחנו לא יודעים אם רמדיה תמשיך לחיות.

יוסי אשכנזי: בתחילת האירוע, רמדיה שכרה עובדת סוציאלית שהתבקשה להיות בקשר עם המשפחות, לשמוע מה הן צריכות ולהעביר את הבקשות שלהן אלינו, כדי שהמשפחות לא תצטרכנה להביא את הבקשות בעצמן, בוודאי לא דרך עורכי דין.

אילן ברכה: אתם דרשתם שנחתום על טופס ויתור סודיות.

יוסי אשכנזי: לא.

יוסי אשכנזי: לעובדת סוציאלית אסור להעביר מידע שהיא שומעת מחולה, אלא אם כן הוא מרשה לה להעביר את זה הלאה.

יוסי אשכנזי: כל המטרה של זה היתה לסייע למשפחות.

יוסי אשכנזי: כל בקשה שהועברה אלינו שקלנו אותה, ולרובן נענינו.

יוסי אשכנזי: אני אתן דוגמא.

יוסי אשכנזי: התבקשנו על ידי משפחת ברכה לסייע לילדים להיכנס לבית איזי שפירא.

יוסי אשכנזי: התקשר אליי עורך דין של אחת מהילדות האחרות שהתקבלה לבית איזי שפירא, אחרי שאנחנו הפעלנו קשרים ולא הצלחנו להכניס אותה.

יוסי אשכנזי: הוא התקשר אליי בשעה 13:00 ואמר לי שבשביל למצוא כיתה לילדים האלה, צריך 50,000 שקל.

יוסי אשכנזי: בשעה 17:000 היו 50,000 שקל, לא על חשבון שום דבר ולא כפיצוי.

יוסי אשכנזי: בכל בקשה שמופנית אלינו, אנחנו משתדלים לעזור ולסייע.

יוסי אשכנזי: למשפחת ברכה יש עורכי דין מהטובים במדינה בתחום הזה, ואנחנו באים איתם בדברם.

יוסי אשכנזי: אם הם לא רוצים הסדר סופי אלא הסדר ביניים, זו החלטה שלהם.

יוסי אשכנזי: אנחנו לא יכולים לכפות עליהם הסדר סופי.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להוסיף להחלטות בוועדה סעיף שאומר, כי הוועדה פונה לשר הבריאות, ראשי קופות חולים וחברת רמדיה ואומנה, בבקשה להפעיל שיקול דעת בכדי לשפר את הטיפול בילדים שנפגעו למקסימום, כל שלא יודע לנו שהם לא נתנו להם רופא כי הם לא היו חייבים לעשות זאת לפי סל הבריאות.

יגאל יאסינוב: זה לא משנה כמה זה יעלה, כי יש פה את משרד הבריאות, קופות החולים והחברה שהאחריות היא עליה.

בועז לב: אני חושב שמדובר במקרה עצוב ולא שגרתי, ובאמת מתחייב פה טיפול יוצא דופן.

בועז לב: באופן עקרוני, אני מסכים עם החלטות הוועדה.

בועז לב: אני חושב שזו נטייתו של משרד הבריאות.

בועז לב: צריך בעקבות זה לתאם את כל הפעילויות.

בועז לב: צריך לומר, שהילדים, רובם ככולם, נמצאים בטיפול של היחידות הטובות ביותר להתפתחות הילד.

בועז לב: צר לי, על כך שהיו אי סדירויות בנושא של תיאום הטיפול, אבל הטיפול הוא מיטבי בכל היחידות, והאב יכול להעיד על כך.

בועז לב: אני לא חושב שיש כאן שאלה של כסף.

בועז לב: זו בכלל לא שאלה של כסף, אלא שאלה של לתת את הטיפול הטוב ביותר לכל אחד מהילדים, ולאסוף את מירב האינפורמציה.

בועז לב: אנחנו כולנו יחד נעשה את זה.

מיכאל מלכיאור: אם יהיה רופא שיהיה אחראי על כל זה, הוא כבר ישמור על הקשר.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסכם את הישיבה.

מיכאל מלכיאור: ההמלצה הראשונה שלנו היא שתוך 60 יום ייעשה מאמץ מרבי להגיע לאיתור של כלל הילדים ורישום של כלל הילדים שצרכו רמדיה בתקופה הזו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נבקש את זה ממשרד הבריאות, אבל אנחנו ניידע גם את משרד האוצר, שזו דרישה של הוועדה שמקובלת גם על נציגי משרד הבריאות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים ממשרד הבריאות להעמיד ל-7 המשפחות שילדיהן הכי נפגעו, רופא שילווה מכאן והלאה את כל הטיפול בילדים הללו, שיהיה גם בקשר עם כל מי שמופקד על תחום התפתחות הילד ועם סמנכ"ל הבריאות, על מנת שיופעל שיקול דעת ושההחלטות תתקבלנה בצורה טובה.

מיכאל מלכיאור: ככל הנראה, לא היה מעקב בצורה מסודרת אחרי הילדים הללו.

מיכאל מלכיאור: אנו מבקשים שמעתה והלאה זה ייעשה בצורה מסודרת ושיהיה מעקב.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר בסיסי וראוי.

בועז לב: אני חושב שזה היה קורה.

בועז לב: אני חושב שאין דרך אחרת, אלא אם כן היצרן והיבואן לוקחים אחריות מלאה לחלוטין, כי היחידים שנמצאים ברצפת הייצור אלה היצרנים בלבד.

בועז לב: אנחנו לא יכולים להיות שם, גם אם נכפיל ונשלש את כוח האדם.

בועז לב: דבר כזה הוא כמו תאונה, שלנו אין שום ידיעה על כך שהיא עומדת לקרות.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זה, גם בנושא של תאונות, ניתן לפעול למען צמצומן.

בועז לב: צריך להטיל יותר אחריות, יותר אכיפה ויותר ענישה על היצרנים.

בועז לב: אתם המחוקקים צריכים לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: אני אשמח שאנחנו נהיה חלק מהדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: אני עדיין חושב שאם יש איזו חשיבה אסטרטגית מכם שנדע מה לחוקק, זה רצוי שנהיה בקשר.

מיכאל מלכיאור: אם אנחנו צריכים לחוקק בעקבות ההמלצות האלה, אנו נעשה זאת באמצעות חקיקה ממשלתית או חקיקה של הוועדה הזו או ועדה אחרת פה בכנסת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים למנוע שאסון כזה יקרה בעתיד.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מבינים שאתם לא נמצאים ברצפת הייצור.