הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 69, 2004-07-05 09:15

חברי הוועדה: ענבל גבריאלי חברי כנסת

שאינם חברי ועדה: ג'מאל זחאלקה (ממלא מקום) עסאם מח'ול מוזמנים: סנ"צ יוסי בוקר - מפקד תחנת לוד, המשרד לבטחון פנים אסטריה ברק - רופאה, משרד הבריאות שרקה הדר - ל' בריאות רמלה, משרד הבריאות עמליה מאיר הררי - יועצת בכירה, משרד החינוך ד"ר סולי נתן - מפקחת מחוז מרכז, משרד החינוך יחזקאל לביא - משרד הפנים עו"ד בתיה ארטמן - לשכה משפטית, ס' בכיר ליועץ משפטי, הרווחה פרופ' דב גולדנברג - מנכ"ל המשרד, משרד הרווחה עדנה גרוס מוטי וינטר - מנהל השירות לילד ולנוער, משרד הרווחה גב' מרים פבר - פקידת סעד ארצית, משרד הרווחה מר חיים פוזנר - מנהל אגף שירותים אישיים וחברתיים, משרד הרווחה ד"ר יצחק קדמן - מנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד שולה אגמי - המרכז לשלטון מקומי רון גלבוע - מנהל מחלקה לעבודה קהילתית, עיריית לוד אורלי דהן - מנהלת מחלקה לקשיש פקיד וסעד, עיריית לוד אליהו ממן - סגן ראש העיר, עיריית לוד מיקי שרון - מנהל מחלקה פרט ומשפחה, עיריית לוד ליאורה שרעבי - פקידת סעד, עיריית לוד טהא אלנקיב - שתי"ל ליאת גור - שתי"ל חנה - אמא מגני אביב רוזן אשכנזי - אמא מגני אביב אלה גבאי - אמא מגני אביב

קצרנית: מניעת טיפול למאות ילדים בסיכון

מיכאל מלכיאור: שלום לכולם, בישיבה שהתקיימה לפני שבוע בדיוק החלטנו שאנחנו לא נעזוב את הנושא של לוד, ואת הילדים של לוד, ולא נאפשר הפקרה של הילדים בלוד.

מיכאל מלכיאור: אני מדגיש, אנחנו מדברים פה לא על מכלול הבעיות של הרשויות המקומיות בישראל, אפילו לא על מכלול הבעיות של לוד.

מיכאל מלכיאור: אף על פי שזה ברור שהדברים קשורים, ואף אחד לא משלה את עצמו שלא.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, יש לנו חובה כלפי הילדים שם, מהתיאורים שקיבלנו אין סיבה שנחזור עליהם היום, הם היו בלתי אפשריים, אני מוכרח להגיד.

מיכאל מלכיאור: מכל מכלול הבעיות המקומיות ששמענו עליהן ברשויות המקומיות ובאזורים בארץ, אני לא זוכר שנתקלנו אפילו במשהו שדומה למצב בלוד.

מיכאל מלכיאור: לכן בישיבה היום ביקשנו מהשרים הרלבנטיים להגיע לכאן, ואחרי שיחה עם שר הרווחה, הוא הציע שהמנכ"ל שלו יגיע במקומו, מאחר וממילא הוא אחראי לטיפול בעניין.

מיכאל מלכיאור: אני מדגיש ששר הרווחה אמר שבשמחה הוא יגיע אם נבקש.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאת זה נצטרך לעשות בהמשך, אבל אנחנו באמת שמחים שהמנכ"ל פה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנתחיל עם המנכ"ל, ואחר נשמע את חברת הכנסת ענבל גבריאלי.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

דב גולדברגר: בוקר טוב.

דב גולדברגר: אני רוצה לומר משפט הקדמה.

דב גולדברגר: אמנם אני שנה ורבע מנכ"ל משרד הרווחה, אבל אני מלווה את לוד כבר 13 שנים.

דב גולדברגר: הייתי 12 שנים מנכ"ל החברה למתנ"סים, וליוויתי את לוד בצרותיה ובבעיותיה הרבה מאוד שנים.

דב גולדברגר: לצערי, הבעיה של לוד לא התחילה בשנה האחרונה.

דב גולדברגר: הייתי שם כאשר היתה ועדה קרואה, והייתי שם כאשר היו המון בעיות וחוסר תפקוד של הרבה מאוד שנים.

דב גולדברגר: צר לי מאוד לראות כיצד עיר כזאת גדולה כמו לוד במרכז הארץ, שאין בה שרות.

דב גולדברגר: זה הרי לא איזה שבט נידח באיזשהו מקום שלא מחובר למים ולחשמל.

דב גולדברגר: מדובר פה בעיר עם עשרות אלפי אנשים במרכז הארץ.

דב גולדברגר: אני אומר בצער רב, שזה לא התחיל היום, אני שותף לצרות שלהם כבר הרבה מאוד שנים.

דב גולדברגר: בשבוע שעבר משרד הפנים פתח חשבון נפרד ללוד.

דב גולדברגר: חשבון שלא ניתן לעיקול, וזאת למרות שעיריית לוד לא חתמה עדיין, לא על הבראה, ולא על שום הסכם.

דב גולדברגר: אף-על- פי- כן, עשו הסדר מיוחד ופתחו חשבון בנק באמצעות השלטון המקומי, שלא יהיה ניתן לעקל את הכספים שבו.

דב גולדברגר: האוצר הכניס שלושה מיליון שקלים.

ענבל גבריאלי: מתי נפתח החשבון?

דב גולדברגר: בשבוע שעבר.

דב גולדברגר: האוצר גם הכניס כמדומני שלושה מיליון שקלים לחשבון הזה.

דב גולדברגר: אני יודע גם ששילמו חלק ממשכורת.

דב גולדברגר: אני מודה שאני לא יודע כמה כל אחד קיבל.

דב גולדברגר: אבל אני יודע ששילמו חלק ממשכורת לעובדים.

דב גולדברגר: גם כספי הרווחה הגיעו להסדר משפטי עם החשבת ועם היועצת המשפטית, שכל הכספים שלנו יועברו לאותו חשבון שלא ניתן לעיקול.

דב גולדברגר: אתם יודעים, עד היום כל הכספים שלנו נבלעו בתוך החור השחור, ולא היתה לנו שליטה על הכספים שלנו.

דב גולדברגר: אבל מעכשיו סיכמנו גם עם משרד הפנים וגם עם אחרים, שגם כספי הרווחה יועברו לאותו חשבון שלא ניתן יהיה לעקל אותו.

דב גולדברגר: אני מקווה שמשהו יועיל לצורך הטיפול.

ענבל גבריאלי: שירותי הרווחה כבר פועלים?

דב גולדברגר: שירותי הרווחה לא יכולים לפעול, משום שאין עובדים.

דב גולדברגר: חלק גדול פרש בכלל, פשוט עזב את העבודה, וחלק מושבת.

מיכאל מלכיאור: כשני שליש מהעובדים עזבו.

דב גולדברגר: כן, פשוט עזבו.

ענבל גבריאלי: מה לגבי השליש הנותר?

דב גולדברגר: אני לא יכול לטעון נגדם.

דב גולדברגר: אני מודה, אין לי שום דבר לטעון כנגד אנשים שחודשים לא מפרנסים את הילדים שלהם.

דב גולדברגר: הפכו בעצמם כבר למקרי רווחה.

דב גולדברגר: הם בעצמם הפכו לאנשים שנזקקים.

דב גולדברגר: אין לי טענה.

דב גולדברגר: מי שלא קיבל משכורת, אני לא יכול להגיד לו שום דבר.

דב גולדברגר: מה שעשינו זה כך.

דב גולדברגר: התגייסנו כדי לטפל במקרי החירום.

דב גולדברגר: אני אומר בכוונה, רק במקרי החירום.

דב גולדברגר: אין שום אפשרות בלא עובדים לטפל במקרים של ילדים ונוער בסיכון, שדורשים טיפול רגיל וקבוע ומתמשך.

דב גולדברגר: הפתרון שאנחנו מסוגלים לתת היום, ובהזדמנות הזאת אני מודה לוועד העובדים בעירייה שמאפשר לנו, ומאפשר לעובדיו – לפקידי הסעד, למרות שהם מושבתים ואסור להם לעבוד, במקרי חירום של ילדים ונוער בסיכון כן לטפל.

דב גולדברגר: אבל רק במקרי חירום ולא בטיפול השגרתי.

דב גולדברגר: יש מאות ילדים שדורשים טיפול שיגרתי, הם לא יכולים לקבל את זה היום.

דב גולדברגר: מה שאנחנו עושים, זה רק מקרי חירום, כאשר צריך להוציא ילדים או לטפל בילדים, או להעביר אותם למקלטי חירום, או לחתום בבתי משפט.

מנדיס ספדי: אני הייתי נוכח במקרה שלא טופל, שלא מצאנו מענה.

מנדיס ספדי: ילדה בת חמש שהסתובבה ברחובות, אמא שלה לא מטפלת בילדה, והילדה מסתובבת ומבקשת אוכל.

ענבל גבריאלי: מתי זה היה?

מנדיס ספדי: לפני שבועיים הוציאו את הילדה אחרי שלא השארנו אף גורם שלא התקשרנו אליו.

דב גולדברגר: הוציאו אותה לפני שבועיים?

מנדיס ספדי: לפני יומיים היא חזרה לרחוב.

מנדיס ספדי: אתמול ראיתי אותה מסתובבת ומבקשת אוכל.

דב גולדברגר: אני מודה שאני לא מכיר מקרה פרטי כזה.

ענבל גבריאלי: זה בהחלט מקרה חירום.

מנדיס ספדי: זה נקרא מקרה חירום.

מנדיס ספדי: אתה טוען כאן שבמקרי חירום כן מטפלים.

מנדיס ספדי: אני חושב שהמקרה הספציפי הזה הוא חמור ביותר, כאשר ילדה בת חמש מסתובבת ברחובות ומבקשת אוכל מאנשים.

ענבל גבריאלי: סליחה, אתה יכול להתחייב שהמקרה הזה דווח?

מנדיס ספדי: ענבל, המקרה הזה דווח, ונמצאת כאן אישה שמוכנה לאמץ את הילדה מהשכונה.

מנדיס ספדי: מוכנה לקחת את הילדה באחריותה, העיקר להוציא אותה מהרחוב.

מנדיס ספדי: אז לא כל המקרים כן מטופלים.

דב גולדברגר: לא מאמצים כך ילדים.

דב גולדברגר: נמצאת פה מנהלת המחוז, ומייד אנחנו נבקש את השם של הילדה.

דב גולדברגר: אני מבטיח לך שעוד היום יטפלו בזה.

דב גולדברגר: אני מודה שאני לא מכיר את המקרה הזה.

קריאה: יש לנו מאה מקרים כאלה.

מנדיס ספדי: יש הרבה מקרים.

מנדיס ספדי: אני דיברתי לגבי מקרה אחד וספציפי.

דב גולדברגר: אני חוזר ואומר, למקרי חירום יש לי פתרון.

דב גולדברגר: לטיפול בילדים ונוער בסיכון אין לנו פתרון כאשר העובדים שובתים, לא מוכנים לתת להיכנס.

דב גולדברגר: שלחנו פקידי סעד מהמחוז.

דב גולדברגר: מנהלת המחוז סידרה תורנות של פקידי סעד מהמחוז, הם באו למקום ועזרו לפקידי הסעד המקומיים לטפל, עד שוועד העובדים אסר, סגר את המשרד, לא נתן להם להיכנס ולטפל.

דב גולדברגר: הוא אמר: אתם פוגעים בשביתה.

ענבל גבריאלי: על עובדי משרד הרווחה גם הם עשו, או רק על עובדי העירייה?

דב גולדברגר: לא, גם על העובדים שלנו.

מנדיס ספדי: לא ניתן לפנות לעיר השכנה?

סולי נתן: פניתי לראש עיריית ראשון לציון, וראש העירייה הסכים.

מיכאל מלכיאור: נשמע מהמנכ"ל גם על האפשרות הזאת.

מיכאל מלכיאור: כולם יודעים שיש אפשרות כזאת, נשמע על זה.

דב גולדברגר: באיזשהו שלב הם לא נתנו לפקידי הסעד מחוץ ללוד להיכנס, בגלל המאבק שהם מנהלים.

דב גולדברגר: בסופו של דבר, ההסכם משבוע שעבר אומר כך: שפקידי סעד מקומיים במקרי חירום וסכנה לילדים יוכלו לטפל.

דב גולדברגר: בנוסף לכך, המשרד שלנו יביא פקידי סעד מבחוץ וגם להם יינתן, בהסכם עם הוועד, לסייע במקרי חירום גם למישהו מבחוץ.

דב גולדברגר: הסכימו.

דב גולדברגר: אני אומר שוב, אני מודה להם שהם הסכימו לאפשר לנו להביא גם פקידי סעד מבחוץ דרך המחוז, והם יאפשרו גם לפקידי סעד מבחוץ לסייע ולטפל במקרי חירום בלבד.

דב גולדברגר: זה מה שמתאפשר לנו ברגע זה לעשות.

דב גולדברגר: ככל שנדווח ונדע על מקרי חירום, גם בעזרת העובדים המקומיים, וגם בעזרת עובדים מבחוץ נסייע.

דב גולדברגר: אנחנו גם מסייעים להם לוגיסטית.

דב גולדברגר: אני מזכיר לך, המשרדים סגורים, אין טלפון, אין פאקס, אין שום דבר שם.

שרה הדר: זה מה שרציתי להוסיף.

שרה הדר: אני ממשרד הבריאות ויש מקרים שמגיעים לטיפת חלב.

שרה הדר: היה לנו מקרה לפני שבוע, שאני במו ידיי ניסיתי להרים טלפון.

שרה הדר: פקידת הסעד אמרה: אני בהפגנה, אין לי כרגע מענה לתת לך.

דב גולדברגר: אני יודע.

דב גולדברגר: חיים פוזנר שיושב פה, מנהל אגף בכיר לשירותים חברתיים, היה בלוד ביום חמישי, בילה שם יום.

דב גולדברגר: אנחנו גם נמצא פתרונות לוגיסטיים כי אין טלפון.

דב גולדברגר: המשרד שלנו יספק את זה שפקידות הסעד יוכלו איכשהו לתפקד.

מיכאל מלכיאור: מי מעביר את המשכורות לאנשים?

דב גולדברגר: לא מעבירים משכורות.

דב גולדברגר: נפגשתי גם עם החשב המלווה של לוד קובי גינצבורג, שבעברו היה עובד משרד הרווחה, ומכיר את המערכות של הרווחה.

דב גולדברגר: הוא הבטיח לנו, שעכשיו כאשר יש את החשבון הנפרד שבלתי ניתן לעיקול, יאפשר לנו להעביר את המשכורות לעובדים דרך החשבון הזה.

דב גולדברגר: אבל הוא נפתח בשבוע שעבר, כך שמעכשיו גם החשבונות שלנו יקבלו אישור לעבור.

מיכאל מלכיאור: לחברת הכנסת ענבל גבריאלי יש מספר דברים חשובים להוסיף לעניין.

מיכאל מלכיאור: יש לי הרבה שאלות על מה שאמרת.

מיכאל מלכיאור: אבל נשמע את חברת הכנסת.

מיכאל מלכיאור: בבקשה.

ענבל גבריאלי: קודם כל אני רוצה להתנצל על כך שאני נוטשת.

ענבל גבריאלי: כאמור, את הדיון בשבוע שעבר יזמתי ולא רק בשל כך, אלא בגלל התנהלות הדיון והניווט הנכון של הדיון, הניווט של היושב ראש, התחייבנו למעקב.

ענבל גבריאלי: הבנתי שגם היושב ראש שוחח עם השרים, וגם אני.

ענבל גבריאלי: קודם כל לגבי הנושא של החשבון, לדעתי בסופו של דבר הוא עלול להיות בעייתי.

ענבל גבריאלי: זאת אומרת, החשבון נפתח זה בסדר.

ענבל גבריאלי: אבל מחר מחרתיים תקום עיר נוספת, או יישוב נוסף ויטען שגם אצלו שירותי הרווחה קורסים, ויבקש גם כן פתיחת חשבון בנק ייעודי, ואז זה יכול להיגרר לעוד מספר רשויות.

ענבל גבריאלי: לדעתי, זה לא יעמוד במבחן בג"צ.

ענבל גבריאלי: זאת אומרת האבחנה הזאת בין לוד - - -

ג'מאל זחאלקה: יש הצעת חקיקה בכנסת.

ענבל גבריאלי: גם חקיקה יכולה לא לעמוד במבחן בג"צ.

ענבל גבריאלי: בכל מקרה, אני קודם כל מברכת על היוזמה של משרד הרווחה.

ענבל גבריאלי: חבל שאנחנו נדרשנו לעניין, כי בזמן הזה יותר ויותר ילדים שנמצאים במצב של סיכון לא טופלו.

ענבל גבריאלי: בכל זאת, אני מברכת על מה שנעשה, אם בלחץ הוועדה, אם בלחץ נתוני המציאות.

ענבל גבריאלי: כשדיברתי עם השר, הוא אמר לי שבסופו של דבר, אם לא יילך שום דבר, הוא באמת ינקוט בצעד הזה של פתיחת חשבון ייעודי.

ענבל גבריאלי: אני אמנם עוזבת, לגבי התשובות לשאלות האלה, אני אתעדכן בפרוטוקול.

ענבל גבריאלי: אמרת שנפתח חשבון בנק, אמרת שהוכנסו כספים דרך האוצר.

ענבל גבריאלי: אמרת גם שכל הכספים שהעביר עד עכשיו משרד הרווחה ונבלעו בחשבון המעוקל, יועברו לחשבון הייעודי שאינו ניתן לעיקול.

ענבל גבריאלי: בפועל מה קורה?

ענבל גבריאלי: בפועל מי מטפל בהם?

ענבל גבריאלי: כן ידוע לי על הניסיון הקודם של משרד הרווחה, דבר שלא ידענו, אדוני היושב ראש, בדיון הקודם, שכן ישלחו עובדי משרד הרווחה - - -

מיכאל מלכיאור: הם סיפרו בישיבה הקודמת.

דב גולדברגר: שלחנו, עד שהפסיקו את זה.

ענבל גבריאלי: בסדר, אבל זה נכשל.

ענבל גבריאלי: לדעתי, אנחנו צריכים להיות מוכנים לאחת משתי האופציות.

ענבל גבריאלי: או שמשהו יקרה עם החשבון, ולא יתאפשר המשך קיומו.

ענבל גבריאלי: או לחילופין, שאנשי הוועד יחליטו שוב שגם הטיפול במקרי חירום פוגע להם בשביתה.

ענבל גבריאלי: הייתי רוצה שתספר לוועדה לגבי האפשרות שעיר שכנה כמו רמלה למשל, תקבל את התוספת התקציבית הזאת, כדי שהיא תוכל לתת מענה לא רק במקרי חירום.

ענבל גבריאלי: אסור לנו לשכוח שלפעמים ההגדרה היבשה של מהו מקרי חירום, זה המקרים הקיצוניים וזה לא אומר שמה שאינו מקרה חירום, אינו מקרה חירום בפועל.

ענבל גבריאלי: אני מודה לכם, ואני שוב מתנצלת.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה רק להוסיף.

מיכאל מלכיאור: לגבי הנקודה האחרונה.

מיכאל מלכיאור: חשוב מאוד להבין למה אתם במשרד הרווחה קוראים מקרי חירום.

מיכאל מלכיאור: כי התיאורים שקיבלנו פה על ילדים בסיכון, כאשר אתה אומר שזה לא כלול במקרי חירום, הם היו פשוט תיאורים קשים גם מהמשטרה, וגם מפקידי הסעד וכל הגורמים, אנשי החינוך.

מיכאל מלכיאור: אם אתה אומר, אנחנו פשוט לא יכולים בגלל שוועד העובדים לא מאפשר, זה דבר אחד.

מיכאל מלכיאור: לדעתי אז צריכים להיכנס באמצעים אחרים לגמרי לגבי ועד העובדים.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לסבול יותר.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לקבל את זה.

שרה הדר: אני פקידת הסעד, אני רוצה להתייחס למקרה.

מנדיס ספדי: נאמר פה שהמשכורות מועברות ישירות?

מיכאל מלכיאור: אני לוקח כהנחה לפי מה שאתה אמרת, שהנושא של הכספים בינתיים בהסדר.

דב גולדברגר: הוא לא פותר את בעיית השביתה, כי מגיעות להם שש משכורות.

דב גולדברגר: גם אם יכניסו כסף באופן חלקי לעובדים, הם ממשיכים לשבות.

דב גולדברגר: אין לי שום טענה, אני לא יכול להגיד לעובדים לא לשבות.

סולי נתן: אנחנו גם פתחנו חשבון על ידי חשב מלווה בנושא החינוך.

סולי נתן: האנשים שם קיבלו משכורות עד כמעט המשכורות האחרונה.

סולי נתן: ובכל זאת, הם לא חוזרים לעבודה.

סולי נתן: כי יושבת ראש ועד העובדים לא איפשרה להם.

סולי נתן: זאת אומרת, למרות שרוב האנשים קיבלו את המשכורת, צריך לקחת את זה בחשבון, הם לא חזרו לעבודה.

מיכאל מלכיאור: לא ניכנס לאידיאולוגיות לגבי השביתה, אם כן או לא.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים מאוד עם המנכ"ל שכאשר המערכת שובתת, יש עניין שאנחנו לא יכולים לטעון נגד זה, שכל כך הרבה אנשים לא קיבלו משכורת.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת מקובל בכל שביתה שיש צווי ריתוק, או דברים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים מה רמת הסכנה כשמדובר לגבי ילדים במצבי חירום.

מיכאל מלכיאור: ילדים שנמצאים בסיכון, הם מחוץ לשביתה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים לקבל את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: אני שמח מאוד שהתקדמו מאז השבוע שעבר.

מיכאל מלכיאור: ההצעה שלך, היוזמה שלך בפתיחת החשבון, זה גם העניין שדיברנו עליו בוועדה.

מיכאל מלכיאור: עשו את זה כבר במשרד החינוך, כפי שציינת את זה כבר מזמן.

דב גולדברגר: אני רוצה להתחיל בעניין של החשבון.

דב גולדברגר: הזכירה כאן סולי את העניין של המורים.

דב גולדברגר: שר הרווחה של היום שהיה יו"ר ועדת החינוך של הכנסת, העביר חוק שמשכורות המורים יועברו לחשבון נפרד, ושאין אפשרות להשתמש בחשבון הזה לצרכים אחרים, ושהוא חסין מפני עיקולים.

דב גולדברגר: כשהוא הגיע למשרד הרווחה, הוא הגיש הצעת חוק דומה ביחד עם עשרה חברי כנסת ערבים שחתמו על הצעת החוק, לעשות את אותו דבר לגבי עובדי רווחה.

דב גולדברגר: זה עבר בקריאה ראשונה, ועכשיו נמצא בתוך תהליכים.

דב גולדברגר: לצערי הרב יש התנגדויות.

דב גולדברגר: יש התנגדות של משרד הפנים, יש התנגדות של משרד האוצר, יש התנגדות של מרכז השלטון המקומי לחקיקה הזאת.

דב גולדברגר: עכשיו כשהיו משברים בכל הארץ, בכל הרשויות, והעובדה שהמורים עבדו וקיבלו משכורת, מוכיחה שזה היה מהלך נכון.

דב גולדברגר: צריך לעשות את אותו הדבר לגבי עובדי הרווחה.

דב גולדברגר: אני מקווה שיצליחו להתגבר על הקשיים.

דב גולדברגר: שמעתי גם מה שאומרת סולי.

דב גולדברגר: זה עוזר רק באופן חלקי.

דב גולדברגר: למה?

דב גולדברגר: כי רק המורים קיבלו משכורת.

דב גולדברגר: אבל כשהמזכירות והסייעות והעובדים והשרתים והניקיון לא קיבלו משכורת, אי אפשר להפעיל רק מערכת חינוך,

דב גולדברגר: למרות שהמורים קיבלו.

דב גולדברגר: לכן, מי שתולה את הכל וחושב שזה הפתרון, אני אומר שזהו פתרון חלקי.

דב גולדברגר: הוא לא יפתור את הבעיה במלואה, עד שלא תיפתר כל הבעיה שם בלוד לגבי המשכורות לחלק מהעובדים.

דב גולדברגר: אני מבקש אם אפשר ברשותך, שעדנה גרוס מנהלת המחוז שלנו תתייחס לגבי הנושא של מקרי חירום, מה מטפלים ומה ניתן לטפל ומה נעשה לגבי מקרי חירום.

עדנה גרוס: ברשותכם, יש לי כאן את כל המקרים שהיתה מעורבת פקידת הסעד לחוק הנוער מהמקום, ועל זה מגיעה לה ברכות וצל"ש, על העמידה שלה.

עדנה גרוס: היא נמצאת כאן, היא עובדת בלי פאקס, בלי טלפון, בלי שום אמצעי שאנחנו עכשיו מנסים לעזור לה לקבל ממקורות חוץ מהעירייה.

עדנה גרוס: אני רוצה להקריא לכם כמה מקרים שתבינו מתי אנחנו מתערבים.

עדנה גרוס: היה דיווח על ילד שההורים שלו חיים בנפרד, והוא פגע מינית באחותו.

עדנה גרוס: נכנסו למקרה הזה.

עדנה גרוס: סודרה אשה במקלט לנשים מוכות, פעם שנייה עם ילדיה, היתה התערבות של פקידת הסעד לגבי כל הנושא של ילדים, אבל גם התייחסנו לנושא של נשים.

עדנה גרוס: מדובר באם-חד הורית שהתלוננה כי הבן שלה מסכן את עצמו וסביבתו, מפעיל אלימות קשה בתוך הבית ובבית הספר, כולל נשק קר.

עדנה גרוס: יש התנגדות שלו לסידור חוץ ביתי, והאם חוששת ממנו ולא משתפת פעולה עם גורמי הטיפול.

עדנה גרוס: גם כאן היתה התערבות.

עדנה גרוס: היה דיווח בבית ספר על ילדה בת שבע שביטאה מצוקה קשה בביטויים אובדניים, גם כאן התערבו.

עדנה גרוס: היתה אלימות קשה של אח כלפי אחותו, גם כאן התערבו.

עדנה גרוס: היתה פגיעה מינית במשפחתון, נכנסו לזה.

עדנה גרוס: אחר כך היה חשד לפגיעה מינית בתוך המשפחה, העניין דווח למשטרה, נכנסו לזה.

עדנה גרוס: ילדים שחזרו מפנימייה לפני שנה, בבית דווח שהאב מכה את האחות הקטנה, וגם את האח.

עדנה גרוס: היתה מעורבות.

עדנה גרוס: מבית חולים הדסה פנו, התעורר חשד שהאב פוגע מינית בבנות, נכנסו לזה.

עדנה גרוס: יש פרטים על מקרה נוסף, דיווח אנונימי על פגיעה בקטינה, נכנסו לזה.

עדנה גרוס: אלה מסוג הבעיות שאנחנו, כלומר, פקידי הסעד שנמצאים במקום עובדת אחת מהמקום, ועובדת מהמחוז, נכנסים לזה ובודקים מיידית.

עדנה גרוס: יש לנו גם פניות, מי שהשכיל לעשות ופונה לממלא מקום רון גלבוע שנמצא כאן, גם הוא התפטר לפני עשרה ימים.

עדנה גרוס: הקו שלנו פתוח, אנחנו עושים בדיקה מה צריך להיכנס מיידית, איך אפשר להיכנס מיידית.

עדנה גרוס: לצערי הרב, רצינו להיכנס גם מהמחוז, אבל המפקחים שלי לא קיבלו או.

עדנה גרוס: קיי.

עדנה גרוס: מוועד עובדים שיוכלו להיכנס ולעשות דברים.

עדנה גרוס: אנחנו בעצם היום מתערבים בכל מצב מהנוסח הזה שהקראתי לכם.

מיכאל מלכיאור: מה שאפשר להגיד באופן כללי על המצבים האלו, שזה אחרי שכבר הנזק נעשה.

עדנה גרוס: גם בזמן רגיל אנחנו נכנסים אחרי שהנזק נעשה, מאחר ואנחנו לא יכולים במשך 24 שעות לדעת את הדברים.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שמשרד הרווחה מנסה להיכנס לפני.

יצחק קדמן: צריך לזכור שגם ההתערבות שמזכירה גברת גרוס היא בעירבון מאוד מוגדל.

יצחק קדמן: הרי מעבר לבדיקה ולהתערבות המיידית, צריך לבנות תכנית.

יצחק קדמן: צריך לעשות משהו עם המשפחה, צריך לעשות משהו עם הילד.

יצחק קדמן: את כל זה היא לא יכולה לעשות גם אם תהיה מלאך, פקידת סעד אחת שעסוקה בדיווחים לבתי המשפט, בהארכת צווים, ובאלף ואחד דברים אחרים.

עדנה גרוס: הארכת צווים כן, אבל הטיפול לאורך זמן נפגע, אין ספק.

מיקי שרון: היא גם לא יכולה לבדוק את כל המקרים.

מיקי שרון: בדיווח שהיה לפני שבועיים-שלושה, היו 260 מקרים, בשבועיים- שלושה האחרונים התווספו 30 מקרים נוספים על שולחנה של פקידת הסעד, אני מניח שכל הזמן מצטרפים מקרים, משהו בסביבות 300 מקרים.

מיקי שרון: זה לא רק שאם היא היתה מלאך היא היתה מבצעת, היא גם לא יכולה לתת מענה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול, אתם מרגישים שאתם יכולים לקחת אחריות על המצב הזה?

מיכאל מלכיאור: אני מבין שאתם מודים לוועד העובדים שמאפשרים לכם במקרים האלה לעשות דברים.

דב גולדברגר: הם שמעו שפנינו לרמלה, מישהו פה הציע, וגם הם לא נולדו היום.

דב גולדברגר: הם פנו לרמלה, לחבריהם העובדים הסוציאליים ואמרו להם: חסר לכם שמישהו מכם יעז לפגוע בנו ולתת שרות.

דב גולדברגר: אותו דבר היתה אלי פנייה מאיגוד העובדים הסוציאליים, שאנחנו נזיק.

מיכאל מלכיאור: השאלה מה עושים.

מיכאל מלכיאור: אתם אחראים, ואתם רואים שפה מדובר על מצב של מאות ילדים, ומתווספים כל הזמן ילדים חדשים.

מיכאל מלכיאור: אתם רואים שאתם יכולים לתת במשהו איזשהו כדור אחרי שילד כבר נפגע.

מיכאל מלכיאור: מה אנחנו עושים כדי לשנות את העניין?

מיכאל מלכיאור: יש פה איזו מין שלווה.

מיכאל מלכיאור: נשמע עוד מעט גם את משרד הפנים.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת יש ממשלה בישראל.

מיכאל מלכיאור: זה לא איש הישר בעיניו יעשה.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהם קורבנות לעניינים פוליטיים.

ג'מאל זחאלקה: משרד הפנים לא החליט עדיין אם הוא רוצה ועדה קרואה או רוצה תכנית הבראה.

ג'מאל זחאלקה: לכן האנשים נופלים קורבן לחוסר המדיניות של משרד הפנים.

סולי נתן: ערך שביתה עולה על ערך חיי ילדים בסיכון.

מיכאל מלכיאור: כל הדברים ברורים.

ג'מאל זחאלקה: זו אחריות הממשלה.

מיכאל מלכיאור: ד"ר קדמן הזכיר פה לפני שבוע, שאם היתה מפולת בתורכיה, היו שולחים משלחת שלנו כדי לנסות להציל מה שקורה שם.

מיכאל מלכיאור: עכשיו זה לא בתורכיה, ואפילו לא במדינות השכנות, זה פה בארץ ישראל.

מיכאל מלכיאור: באיזה שלב אנחנו מגיעים לנקודה שאנחנו נפסיק להפקיר את הילדים האלה?

מיכאל מלכיאור: אני מבין שמתוך חוסר אונים ועד העובדים לא מאפשר, טכנית זה לא מתאפשר, החוק הזה לא עבר.

מיכאל מלכיאור: באיזשהו מקום צריך לנקוט באמצעים הרבה יותר דרסטיים בשביל הצלת הילדים האלה.

מיקי שרון: הייתי רוצה להוסיף לסוגיית הילדים נקודה נוספת שמאוד משמעותית לצורך הדיון.

מיקי שרון: בתחילת פברואר מנהלת המחוז עדנה גרוס הוציאה מכתב על קריסת שירותי הרווחה, ואז 22 עובדים פרשו מהמערכת.

מיקי שרון: לפני שבוע מפקח המשרד הוציא דו"ח על כך ש-45 עובדים עזבו את המערכת, והוא טעה בשלושה, היו כבר 48.

מיקי שרון: בשבוע שעבר מאז, הצטרפו שלושה עובדים, אחת מהם היא ראש הצוות שישבה לידי בדיון הקודם, הודיעה אתמול על העזיבה שלה.

מיקי שרון: כל מערך כוח האדם של מערכת הרווחה, זה לא רק שהעובדים שובתים.

מיקי שרון: מערך כוח האדם של מערכת הרווחה עוזב ולא נשאר.

מיקי שרון: צריך להבין, שכל עולם הידע של האנשים אובד.

מיקי שרון: אנשים שמכירים את האוכלוסייה שעבדו איתה לאורך השנים, הולך.

מיקי שרון: לא יהיה יהיה מי שיכניס אותם לעבודה וילמד אותם מי המשפחות.

מיקי שרון: זה לא רק להתחיל מההתחלה, זה הרבה יותר.

מיקי שרון: זה עולם של ידע שלם שנצבר לאורך שנים במערכת שתיפקדה בצורה אדירה הולך לאיבוד יום יום.

מיקי שרון: דיברתי עם המנכ"ל בקשר לנושא הזה לפני מספר חודשים.

מיקי שרון: חייבים באס.

מיקי שרון: או.אס.

מיקי שרון: לעצור את המפולת הזאת.

מיקי שרון: אני יודע מאתמול על שלושה עובדים נוספים, ואני לא מתעניין, כי אין לי כוח להתעניין בדבר הזה.

מיקי שרון: אני יודע על שלושה עובדים נוספים שעומדים לעזוב את המערכת.

מיקי שרון: אני מדבר על העובדים הבכירים ביותר במערכת שעוזבים אותה.

מיקי שרון: המערכות כולן קורסות.

מיקי שרון: זה לא רק פקידי הסעד לחוק הנוער.

מיקי שרון: זה כל המערכות של שירותי הרווחה.

מיקי שרון: הבעיה היא הרבה יותר קשה מאשר רק ילדים בסיכון.

אלה גבאי: אני רוצה להגיד משהו שהוא לפני הרווחה.

אלה גבאי: לילדים האלה צריך לתת מענה כרגע.

אלה גבאי: הילדים האלו היו 68 ימים בלי גני ילדים.

אלה גבאי: בתי הספר לא שעבדו עוד יותר ממה שהבטיחו כמו שהצהירו שבתי הספר וגני הילדים יהיו פתוחים עד שלוש וחצי, הם עבדו עד השעה רבע לאחד.

אלה גבאי: זאת אומרת, הם היו צריכים לקבל יותר, הם קיבלו עוד פחות.

אלה גבאי: היום לילדים אין מענה.

אלה גבאי: אין להם קייטנות.

אלה גבאי: אותם ילדים נמצאים ברחובות.

אלה גבאי: אתה רואה את הילדים, את בני הנוער, כאשר אתה הולך בערב, מצלמים אותם מעשנים וכו'.

אלה גבאי: אלו ילדים נהדרים.

אלה גבאי: עם כל הכבוד למערכת הרווחה, צריך לתת להם כרגע את המסגרת, את המענה הראשוני.

אלה גבאי: הילדים הללו כיום ברחובות, כי אין קייטנות, אין גני ילדים ואין בתי ספר.

אלה גבאי: דבר ראשון שאפשר לעזור לרווחה, זה לתת להם מענה כרגע.

אלה גבאי: הילדה מבקשת אוכל, היא ביקשה ממני לאכול יום אחרי יום.

אלה גבאי: היה לה מגהץ על הרגל, חודשים.

אלה גבאי: היו לה סימנים של מכות, מוזנחת.

אלה גבאי: לא היה לה אוכל, כי גני הילדים היו סגורים.

אלה גבאי: אותם ילדים, ואני מכירה מהגן של הבת שלי, אותם ילדים שלא היה להם לאן ללכת, ילדים בני 3 ובני 4.

אלה גבאי: הבטיחו עד שלוש וחצי, לא נתנו עכשיו שום דבר.

אלה גבאי: זאת אומרת, הילדים האלה היו בבתים הרוסים, והמצב של הרווחה מחמיר עוד יותר.

אלה גבאי: צריך לתת להם מסגרת.

אלה גבאי: לילדים אין חינוך בעיר הזאת.

אלה גבאי: אין.

מנדיס ספדי: זה לא רק נושא הרווחה.

מנדיס ספדי: כל המערכות שקרסו בלוד, ההצטברות שלהם בסוף גם מגיעה לרווחה.

מנדיס ספדי: למה?

מנדיס ספדי: כי הילדים מגיעים למצב שהם חרדים לכל דבר.

מיכאל מלכיאור: אתה צודק.

מיכאל מלכיאור: אני חושש שאם נתפשט - - -

מנדיס ספדי: לא, אני לא מתפשט.

מנדיס ספדי: אני פשוט מציג את התמונה של הילדים.

רוזן אשכנזי: איזו תשובה אתה יכול לתת לי, איפה אני יכולה ללכת עם שלושת ילדיי כשאין גנים, אין בית ספר, אין קייטנה, אין מתנ"ס, אין מפעל הפיס, אין כלום.

רוזן אשכנזי: אנחנו נגיע לרווחה?

רוזן אשכנזי: אנחנו לא רוצים להגיע לרווחה.

רוזן אשכנזי: אנחנו רוצים לצוף מעל.

רוזן אשכנזי: יש לך פתרון לתת לי בלי רווחה?

מיכאל מלכיאור: את נמצאת במקום הנכון לשאול את השאלה.

מיכאל מלכיאור: המנכ"ל הגיע במיוחד כדי לתת מענה לשאלות.

מיכאל מלכיאור: הוא הגיע במיוחד בשביל לתת מענה, אז תדברי רק לפי התור.

מנדיס ספדי: אני רוצה לספר על מקרה של ילד בן שבע, שהתראיין יחד עם אמו לרזי ברקאי, והוא אומר לרזי ברקאי בגלי צה"ל, היום ניתקו לנו את המים, אז מה מחר, ינתקו לנו את האוכל?

מנדיס ספדי: הוא כבר לוקח את זה לצד שהמצב מתדרדר, עכשיו המים מתנתקים, מחר ינתקו את האוכל וכך הלאה.

מנדיס ספדי: ילדי רחוב בלוד, העתיד שלהם ידוע מראש.

מנדיס ספדי: העתיד שלהם זה הכספומט, ואי אפשר להתווכח עם זה.

מנדיס ספדי: בעיית הסמים בלוד היא בעיה שידועה לכולם.

מנדיס ספדי: וכאן ההזדמנות לשבח את העבודה של המשטרה שמטפלת ביד חזקה, ואני מאחל להם שיצליחו במבצע הזה, רק אבקש מהצד השני, לא להפריע להם בעבודה שלהם.

ג'מאל זחאלקה: הם יכולים להתעלל באזרחים כאוות נפשם?

מנדיס ספדי: ילדים הם ילדים, זה לא משנה אם הם גרים בשכונת גני אביב, או בס"ח, או בשכונת הרכבת, או בפרדס שמיר.

מנדיס ספדי: ילדים במגזר הערבי, נמצאים בעיקר בכספומטים של הסמים.

מנדיס ספדי: לילד בן שש יש תפקיד בסחר בסמים.

מנדיס ספדי: הילד משמש או כתצפיתן, או מחלק מנות סמים.

מנדיס ספדי: כאן אנחנו מזניחים דור שלם של ילדים.

מנדיס ספדי: גורמים לדור שלם של ילדים ליפול לתהום, ואנחנו מפספסים את הרכבת.

מנדיס ספדי: אנחנו מפספסים את השליחות שלמענה אנחנו נמצאים כל אחד במקומו.

מנדיס ספדי: לכן, אני מצפה שמשרד הפנים יתן את האפשרות שהגלגל ימשיך להסתובב, ולא לעצור אותו בכלל.

מנדיס ספדי: עד לפני שמונה חודשים עד הבחירות, הגלגל לפחות הסתובב.

מנדיס ספדי: אני מצפה מראש הממשלה שהשלט שלו עד היום מתנוסס בעיר לוד "הממשלה מאחוריך", שלפחות חלק מזה הוא יתן.

מנדיס ספדי: כאשר אני רואה שילדה בת חמש מסתובבת ברחוב ומבקשת אוכל, זה לא מעניין אותי מה ועד העובדים של לוד, אמר לועד העובדים של רמלה.

מנדיס ספדי: מעניין אותי איך לטפל בילדה הזאת.

מנדיס ספדי: ואני לא רוצה לקבל שום תשובה אחרת.

מנדיס ספדי: אני לא מוכן להסכים לקבל שום תשובה אחרת.

מיכאל מלכיאור: תודה.

סולי נתן: כל זמן שבתי הספר פעלו, אז לפחות היתה לילדים מסגרת כמו שאמרה הגברת.

סולי נתן: פעלו כך או אחרת, ואני מוכרחה להגיד שאני מצדיעה למנהלים שהחזיקו מעמד, בלי כל הצוות שצריך היה לעבוד מדי יום, כמו המזכירות, השרתים, האבטחה, השרתים והסייעות.

סולי נתן: אנחנו עדיין פועלים בחינוך המיוחד.

סולי נתן: ישנם בתי ספר שמשך הלימודים זה עד אמצע חודש אוגוסט.

סולי נתן: גם שם עדיין יש לנו בעיות מאוד קשות שקשורות לילדים במצוקה.

סולי נתן: פרט לכך יש לנו 100 שמות של ילדים שקיבלנו ממנהלי בתי הספר שזקוקים לטיפול דחוף.

סולי נתן: אני פניתי לעיריית ראשון לציון, המנכ"ל יודע, וגם חלק מהצוות שלו יודעים, והיא הסכימה לתת 2.5 תקנים מלאים לחודשי הקיץ.

סולי נתן: בכל זאת, אולי לתת מענה לילדים שלא נמצאים בסיכון הגבוהה, שכן מקבלים מענה.

סולי נתן: אלא לדברים שוטפים, ואולי לעזרה לעובדת הסוציאלית שנמצאת כאן.

סולי נתן: עדיין לא קיבלתי מענה.

סולי נתן: האנשים האלה כבר מוכנים להיכנס לעבודה.

סולי נתן: 2.5 תקנים זה הרבה מאוד.

סולי נתן: אני חושבת שצריך לקבל כל עזרה כזאת.

ליאורה שרעבי: אנחנו טיפלנו במקרה הזה.

אמא מגני אביב: הילדה הסתובבה ברחובות עד השעה 12 בלילה.

ג'מאל זחאלקה: העיר לוד נמצאת יותר מדי זמן בכנסת, ולא לטובה.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן בעיה קשה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה של לוד, היא לא בעיה של חוסר תקציבים.

ג'מאל זחאלקה: למשרדים הממשלתיים יש מספיק תקציבים כדי לפתור את כל הבעיות של לוד, אלא שיש פה עניין של מדיניות.

ג'מאל זחאלקה: למשל, כל הזמן אומרים ועדה קרואה בלוד, או פתרון הבעיות הקיימות, כלומר פתרון במסגרת העירייה.

יחזקאל לביא: זה לא מדוייק.

יחזקאל לביא: לא זה מה שמשרד הפנים אמר.

ג'מאל זחאלקה: אתם העליתם את העניין של ועדה קרואה, לא אני.

יחזקאל לביא: נכון.

ג'מאל זחאלקה: אני עכשיו אומר, לא יכול להיות.

ג'מאל זחאלקה: המצב בארץ מבחינת תקציבי ממשלה, מבחינת תקציבי רווחה, הוא לא מצב שילדה בת חמש תסתובב ברחוב.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש תקציבים לפתור את הבעיה הזאת וגם בעיות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: אז למה לא נפתרה הבעיה?

יצחק קדמן: יש גם צמיחה.

ג'מאל זחאלקה: מדברים על צמיחה.

ג'מאל זחאלקה: בממשלה עכשיו יש מודה חדשה.

ג'מאל זחאלקה: מגלגלים את האחריות על פקיד הסעד שלא קיבל משכורת.

ג'מאל זחאלקה: האחריות היא של הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אם יש ילדים שמסתובבים בלי פתרון, האחריות היא קודם כל על הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: זה משרדי הממשלה, משרד הרווחה, משרד הפנים, החינוך.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר אנחנו פה בכנסת, ובוועדה הזאת במיוחד, העולם שלנו מתחיל.

ג'מאל זחאלקה: אני לא חבר ועדה, אני ממלא מקום.

מיכאל מלכיאור: אתה תמיד מוזמן.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני יכול לדבר בשמו של היושב ראש וחברי הוועדה.

ג'מאל זחאלקה: העולם שלנו מתחיל מהילד.

ג'מאל זחאלקה: טובת הילד, גורלו של הילד, רווחתו של הילד, זה נר לרגלינו.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, משם מתחילים.

ג'מאל זחאלקה: לא מתחילים מלמעלה עם כל הבעיות שיש לממשלה - עירייה, גרעונות.

ג'מאל זחאלקה: עד שמגיעים לילד, הוא נשאר ברחוב המסכן.

ג'מאל זחאלקה: קודם כל אנחנו רוצים לפתור את הבעיה של הילדים.

ג'מאל זחאלקה: למשל לעירייה יש 400 אלף שקל בשביל לממן הריסת בתים.

מנדיס ספדי: שזה גם רק חלק מהבעיה.

מנדיס ספדי: הבנייה הבלתי חוקית היא גם חלק מהבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שיש כסף.

ג'מאל זחאלקה: יש ארבעה מיליון שקל בשביל להרוס בתים.

ג'מאל זחאלקה: בארבעה מיליון שקל יכולנו לפתור את כל הבעיות הדחופות.

ג'מאל זחאלקה: הבנייה הבלתי חוקית יכולה לחכות למשא ומתן.

ג'מאל זחאלקה: למשרד הפנים יש סדר עדיפויות, וראש הממשלה אמר שהוא לוקח אחריות.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר, לוד היא בבת עיניו, הוא יפתור את הבעיות של לוד.

ג'מאל זחאלקה: איזה בעיות הוא פתר?

ג'מאל זחאלקה: עכשיו כשיש בעיות הוא שותק.

ג'מאל זחאלקה: לא שומעים את הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מגלגלים את האחריות על הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא למשרד הרווחה, למשרד הפנים, למשרד החינוך, תשבו ביחד, תביאו פתרונות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו בתור סיעת בל"ד יזמנו חוק של תקציב רווחה, שהתקציב יועבר ישירות, כלומר תקציב עוקף עיקולים.

ג'מאל זחאלקה: וגם השר תמך בו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צפינו את הבעיה של מה שקורה בלוד וגם במקומות אחרים, שהילדים בסופו של דבר הם הקורבן.

ג'מאל זחאלקה: בוא ונוציא את הילדים מהמשחק הפוליטי והמדיניות הזאת שפוגעת בצורה אנושה.

ג'מאל זחאלקה: מה זה פתרון חירום?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאסור לנו בוועדה להמליץ על פתרון לשבוע שבועיים, ואחר כך נתכנס שוב בעוד שבועיים, ונחפש פתרון לאותה בעיה.

ג'מאל זחאלקה: צריך למצוא פתרון סביר לפי סדר קדימויות של מקרי חירום.

ג'מאל זחאלקה: אבל אי אפשר להמשיך את המצב הזה בלוד.

ג'מאל זחאלקה: למשטרה יש תקציבים לטפל בסמים – בסדר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו תומכים במלחמה בסמים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה נעשה בצורה לא נאותה.

ג'מאל זחאלקה: פעם נפגעו אזרחים מסוחרי הסמים, ואחר כך על ידי המשטרה.

יוסי בוקר: אני חייב למחות על הדברים שלך.

יוסי בוקר: בג"צ כבר אמר שאתה משתמש בסיסמאות של פופוליזם זול.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא אמר עלי.

יוסי בוקר: הוא אמר על האמירות האלה.

ג'מאל זחאלקה: לא על האמירות האלה.

ג'מאל זחאלקה: אז תחזור בך.

ג'מאל זחאלקה: הייתי זהיר מאוד בדבריי.

יוסי בוקר: אני חושב שכדאי שאתה תחזור בך.

ג'מאל זחאלקה: הייתי בלוד, וראיתי במו עיניי.

ג'מאל זחאלקה: כדאי לך לחזור, ולהתייחס בכבוד לחברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, לגבי הבעיה שעומדת בפנינו, אני חושב שהוועדה צריכה להתמקד ולעקוב, לא רק לתת המלצות וללכת הביתה, אלא הוועדה צריכה לעקוב אחרי היישום של ההמלצות שלנו וללחוץ על משרד הרווחה, החינוך והפנים לפתור את הבעיה קודם כל של הילדים בסיכון.

ג'מאל זחאלקה: ילדים בסיכון אלו ילדים שאחר כך יתדרדרו לסמים, ואז צריך להשקיע עוד יותר כוחות משטרה.

ג'מאל זחאלקה: מי שלא מטפל בילדים, צריך לבנות בתי סוהר.

ג'מאל זחאלקה: או שבונים בתי ספר או בתי סוהר.

ג'מאל זחאלקה: אי אפשר לא לבנות בתי ספר ולא לטפל בילדים האלה, ואחר כך אתה יודע לאן מגיעים.

ג'מאל זחאלקה: במיוחד בעיר לוד.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לך על הדברים.

מיכאל מלכיאור: בוא נתמקד.

מיכאל מלכיאור: נשמע את משרד הפנים, אנחנו יכולים בקלות להיכנס לכל הסוגיות.

מיכאל מלכיאור: קיבלנו דיווחים מאוד מחמיאים על עבודת המשטרה בלוד בחודשים הללו.

מיכאל מלכיאור: אני לא נכנס לסוגיית הריסת בתים, זה נושא שטיפלנו בו בוועדה, ועכשיו אנחנו עושים מעקב, כי גם פה יש אספקט גם של הילדים שחוזרים הביתה ואין להם קורת גג, והדבר הזה כנראה לא נלקח בחשבון בכלל בשיקולים אם להרוס את הבתים או לא.

מיכאל מלכיאור: זו אחת מהדרישות של הוועדה הזאת שתהיה נציגות של הרווחה בכל החלטה כזאת.

מיכאל מלכיאור: זו סוגייה נפרדת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים למצוא את הפתרון עכשיו, של ההפקרות או ההתדרדרות או המפולת כלפי הילדים.

אלכס סורוקין: אני יושבת ראש מועצת הנוער העירונית בלוד.

אלכס סורוקין: המנכ"ל אמר שמטפלים רק במקרי חירום.

אלכס סורוקין: בקשר למקרי חירום, אני לא חושבת שילדים בלוד צריכים בכלל להגיע למצב שהם מסתובבים ברחוב.

אלכס סורוקין: מצויין שאתם נותנים מענה למקרי חירום, אבל לא צריך בכלל להגיע למקרי חירום.

אלכס סורוקין: לפי דעתי צריך להיכנס לשורש הבעיה.

אלכס סורוקין: זה שאתם פותרים היום מקרי חירום, זה לא אומר שמחר יהיו עוד מקרי חירום, ועוד שלושה וארבעה וחמישה.

אלכס סורוקין: אני בתור בת נוער בלוד, לא מעניין אותי אם תהיה ועדה קרואה, מה יעשה ראש העיר או מה הדיונים הפנימיים במשרד הרווחה ובמשרד הפנים.

אלכס סורוקין: אני יודעת שבני הנוער בלוד, צריכים עזרה, צריכים סיוע, הם במצוקה מאוד גדולה.

אלכס סורוקין: ילדים שמסתובבים ברחוב זה רק חלק מאוד קטן ממה שקורה בעיר.

אלכס סורוקין: אני חושבת שתושבי העיר צריכים להגיע לפה לדיון שני במספר, אחרי כל כך הרבה זמן שהגנים שובתים, שהעירייה לא מתפקדת, שבני נוער פשוט נמצאים ברחוב.

אלכס סורוקין: כל ענייני סמים, אלימות, פשע, זה כבר בכלל לא פאקטור, פשוט תמיד זה היה קיים, והמצב הנוכחי פשוט מעצים את זה עוד יותר ועוד יותר.

אלכס סורוקין: כאשר בני נוער פונים אליי ואומרים לי: תראי אלכס, יש לנו בעיה גדולה, אין לנו איפה לאכול, אין מה לאכול בבית, קשה לנו בבית, אז אין לי מה לעשות.

אלכס סורוקין: בגלל זה אני פה היום, אני פונה אליכם שתפתרו את הבעיה הזאת כמה שיותר מהר.

אלכס סורוקין: זה מה שאנחנו רוצים, זה מה שאנחנו צריכים, וזה מה שכולם בעצם רוצים.

אלכס סורוקין: לי אין פתרון לבעיה.

אלכס סורוקין: אבל אני מאוד מבקשת שתתמקדו בנושא.

אלכס סורוקין: בקשר למה שדיברת על הריסת בתים, תקציבים וויכוחים פנימיים, הכל לא לעניין.

עסאם מח'ול: זה גם ילדים.

עסאם מח'ול: יש ילדים שגרים בבתים האלו.

קריאה: אולי את הכסף הזה יהיה אפשר לנתב לילדים שאין להם אוכל בבית.

מיכאל מלכיאור: זו סוגייה אחרת.

יחזקאל לביא: - - - זה יהיה במתחם של בתי ספר שצריכים להיות מוקמים במקום הזה.

יחזקאל לביא: הם נבנו כבנייה בלתי חוקית.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאלכס דיברה כאן דברים מאוד ברורים.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שיש סיבה להפריע לדבריה.

מיכאל מלכיאור: תנו לה לגמור את הדברים.

מיכאל מלכיאור: אולי צריכים לשים אותה כראש הוועדה הקרואה בעיר הזאת.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך ועדה קרואה.

ג'מאל זחאלקה: אם היא תהיה מועמדת היא תזכה.

אלכס סורוקין: בקשר למתנ"סים, אני אישית מדריכה גם במתנ"סים, ואני מדריכה ילדים בכיתות ז' עד ח', וילדים יותר קטנים בכיתות ו' ובקייטנות.

אלכס סורוקין: המצב פשוט זוועתי.

אלכס סורוקין: אחותי בת שמונה ואין לה קייטנה כדי ללכת אליה, היא יושבת בבית.

אלכס סורוקין: יש לנו פארק חדש בשכונה שנקרא גני העיר.

אלכס סורוקין: אין שום תאורה בערב, והוא מלא בנרקומנים.

אלכס סורוקין: יש שם מפגעים בטיחותיים, שבכלל אני לא רוצה להתחיל לדבר עליהם.

אלכס סורוקין: יש שם בור ענקי לא מגודר.

אלכס סורוקין: זה רק חלק קטן ממה שאני רואה בשכונה שבה אני גרה.

יצחק קדמן: אולי אפשר לדעת למה משרד הפנים לא ממנה ועדה קרואה לעיר הזאת?

יצחק קדמן: משרד הפנים שותק, הם לא ממהרים.

יצחק קדמן: למה לא עושים משהו עם העניין הזה?

מנדיס ספדי: משרד הפנים לא מגיע אפילו לדיונים של ועדת הפנים של הכנסת.

מנדיס ספדי: הוא מתחמק מכל הדיונים האלה.

יחזקאל לביא: משרד הפנים היה בוועדת הפנים של הכנסת.

יחזקאל לביא: אני הייתי שם.

מנדיס ספדי: סליחה, הוא לא היה בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: יש לנו סדר של דברים.

מיכאל מלכיאור: נשמע כל אחד בתורו ובמקומו.

חנה מגני אביב: אני רוצה לחזק את דבריה של אלכס.

חנה מגני אביב: לבוא ולומר שאנחנו כזוגות צעירים, כאשר באנו לעיר לוד, ראינו בעיר הזאת כמטרה, לא כעיר שבה סמים, פשע, וכיוצא בזה.

חנה מגני אביב: לי חורה שאני אמא לשני ילדים קטנים, צריכה לגדל את הילדים שלי למציאות שמישהו נתן לה הגדרה כבר מראש.

חנה מגני אביב: אנחנו צריכים לשבת כאן, ולבוא ולהגיד די, לוד זה כבר לא סמים, כי יש לנו גם דברים טובים, ואת זה אנחנו שוכחים.

חנה מגני אביב: זה שאנחנו לא באים ונותנים את הפתרון המיידי לילדים שלנו, למסגרות שלהם, אז הכל אחר כך שווה – סמים, פשע, וכיוצא בזה.

חנה מגני אביב: אמנם הוועדה היא למען זכויות הילד, אבל לי חשוב כאן לבוא ולהגיד, שיש לנו בית ספר שזכה בפרס החינוך השנה.

חנה מגני אביב: יש לנו בית ספר שזכה בתחרות האינטרנט במחשבים.

חנה מגני אביב: יש לנו ילדים עם אליפויות ותארים בגני אביב.

חנה מגני אביב: חבר'ה, אנחנו איכות, והאיכות הזאת צריכה פתרון ופתרון מיידי.

חנה מגני אביב: לא שזה יגיד לזה, וזה ישלח אותנו לזה.

חנה מגני אביב: כל יום שעובר הילדים שלנו בעוד יום חסר.

חנה מגני אביב: לי יש ילדה שעולה לכיתה א' השנה.

חנה מגני אביב: 60 יום היא נעדרה מהגן, לא כי היא ביקשה, כי מישהו כפה את זה עליה.

חנה מגני אביב: וכאשר היא הגיעה לגן, אז היא נאלצה לשבת על אסלה שישבו עליה 35 ילדים, מטונפת ללא מים.

חנה מגני אביב: הילדה הזאת היתה אמורה לקבל מוכנות לכיתה א', אבל היא לא קיבלה מוכנות לכיתה א'.

חנה מגני אביב: מכספי הוצאתי כדי שהיא תהיה מה שנקרא שווה בין שווים.

חנה מגני אביב: מה שהיתה אמורה לקבל על-פי חוק.

חנה מגני אביב: ילדה בגן חובה ישבה 60 יום בבית, מישהו נתן על זה מענה?

חנה מגני אביב: אנחנו הורים עובדים, הם מסתובבים ברחובות.

חנה מגני אביב: אז הקריסה למטה היא מאוד מהירה.

חנה מגני אביב: אז אנחנו יושבים פה ומדברים מאוד יפה ומאוד גבוהה, אבל מפה צריך לצאת היום עם פתרונות.

חנה מגני אביב: השביתה של העירייה זה לא משהו שהולך להסתיים מחר, יש לנו מלחמות של הוועד עם היושב ראש, עם כולם.

חנה מגני אביב: אם יושבת הראש היתה משחררת היום את העובדים שלה, והיתה נותנת להם את האו.

חנה מגני אביב: קיי., לילדה שלי היום היה מסגרת לפחות לחודשי הקיץ.

חנה מגני אביב: אני כאזרח שומר חוק, שמשלם מסים ועושה כל מה שצריך, הילדה שלי לא צריכה להיות קיר חומה, מגן של המלחמות הפרטיות שלהם.

חנה מגני אביב: ממש לא.

אמא מגני אביב: גם לעסקים הפרטיים של הנוער שמים רגליים.

אמא מגני אביב: יש סטודיו מעולה בשכונה שגם לו לא נותנים לעבוד, וגם לו לא נותנים לתפקד.

אמא מגני אביב: הוא הולך להיסגר.

אמא מגני אביב: הפעילות היחידה שיש בשכונה שלנו.

רון גלבוע: אני רוצה לחדד את הבעיה כפי שאני רואה אותה, ואולי נוכל לראות איזשהו כיוון של פתרון.

רון גלבוע: כמו שאני רואה את הדברים, יש לנו שתי בעיות מרכזיות.

רון גלבוע: אחת, זה נושא תשלום שכר לעובדים שבעטיו עזבו 53 עובדים את המערכת.

רון גלבוע: מדי יום זה עולה.

רון גלבוע: אני רוצה לציין שכל המערכות שנמצאות כאן, המשרד שלנו שאיתו אנחנו בקשר יום-יומי, ובטלפון כל שעה כדי לנסות לקדם בעיות, עוזר כמיטב יכולתו.

רון גלבוע: המשטרה מסייעת כמיטב יכולתה.

רון גלבוע: אבל עד שלא תיפתר הבעיה של המשכורות שנוכל לגייס עובדים חדשים, אנחנו נתמודד עם מצבי חירום, ועם מצבים שמתוארים פה.

רון גלבוע: כל יום יש לנו יותר קשיים, יותר בעיות, ובזמן הקרוב לא נוכל לפתור את זה.

רון גלבוע: כל הבעיות האחרות לא יקדמו את הפתרון.

רון גלבוע: אני לא אצא מפה יותר מעודד, ואני לא חושב שהמצב שלנו יהיה יותר טוב בימים הקרובים.

רון גלבוע: להיפך, כל יום יותר קשה לנו.

רון גלבוע: אנחנו עושים את סדרי העדיפויות.

רון גלבוע: אבל להגיד לכם שאני רגוע, או ישן בלילה, או הטלפון מפסיק לצלצל באיזשהו שלב, לא.

רון גלבוע: כולנו וכל מי שכאן עושים את כל מה שאנחנו יכולים, ו-150% יותר מזה, אבל עדיין אנחנו לא פותרים את בעיות היסוד.

רון גלבוע: ללא שכר וללא עובדים, זו גם לא בעיה של הוועד.

רון גלבוע: היום אין לי עובדים שאני יכול לטפל במקרים של ילדים.

רון גלבוע: דרך אגב, לא רק ילדים, יש חולים, יש מבוגרים שבסיכון, יש נכים, יש מפגרים.

רון גלבוע: לאף אחד מהם אני לא יכול לתת מענה היום.

יצחק קדמן: הבעיה היא ששר הפנים ישן בלילה, ושר האוצר ישן בלילה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע את נציג משרד הפנים.

מיכאל מלכיאור: מאוד הייתי רוצה לדעת ממך, כמה זמן אתם חושבים שאפשר לקחת אחריות על משרד הפנים במדינת ישראל, ולא לעשות פה שום דבר.

מיכאל מלכיאור: לאן אנחנו נתדרדר במצב הזה.

מיכאל מלכיאור: שמענו גם מה משרד הרווחה עושה.

מיכאל מלכיאור: בכלים שיש להם עושים מה שיכולים לעשות.

מיכאל מלכיאור: אני גם לא מבין איך אפשר לקחת אחריות, אבל בסופו של דבר לא הם יכולים למנות ועדה קרואה, ולא הם יכולים לקחת את העניינים לידיים.

מיכאל מלכיאור: כמה זמן אפשר להמשיך את ההפקרות?

יחזקאל לביא: ברשותכם, אומר כמה וכמה דברים, גם לדברים שעלו כאן כרגע, וגם בכלל.

יחזקאל לביא: הופיעה כאן נציגת הוועד.

יחזקאל לביא: מי שמונע היום את סיכום תכנית ההבראה של לוד, זה ועד העובדים.

יחזקאל לביא: מכיוון שהם לא מאפשרים שום פיטורין במקום, כאשר המנגנון שם מנופח וידוע שהוא מנופח, וזה תוצר הלוואי של העירייה שלא הגישה את תכנית ההבראה כמו שהיא היתה צריכה להגיש אותה, הפועל היוצא מזה שאין תכנית הבראה ברגע זה.

יחזקאל לביא: חבר הכנסת זחאלקה ברשותך.

יחזקאל לביא: אתה טענת שאנחנו לא עושים כלום.

יחזקאל לביא: את הגשת החוק שמאפשר כרגע תשלום כלשהו לעובדים הציע משרד הפנים, ולא ביצעו חברי הכנסת.

יחזקאל לביא: אנחנו הגשנו את הצעת החוק הזאת, היא עברה בכנסת.

יחזקאל לביא: דא עקא, שבחוק הזה יש בעייתיות מסויימת ברגע זה, כיוון שהבנקים הגישו בג"צ, ואני מבין שעומד להתקיים דיון עם עתירה לצו זמני להפסיק את ההפעלה של החשבונות הללו.

יצחק קדמן: החוק הזה לא מתבצע כי אתם התניתם שם שראש העיר יחתום על תכנית הבראה כתנאי שזה יתבצע.

יצחק קדמן: תגיד גם את זה.

יצחק קדמן: ראשי ערים לא חותמים.

יחזקאל לביא: נכון.

יחזקאל לביא: עובדה היא שלעיריית לוד אישרנו העברת מענק כספי שאיפשר שכר לחשבון מיוחד, אז יש גם דרך כזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע הכל, רק אני רוצה שתחדד גם תשובה לנושא.

מיכאל מלכיאור: הכל נכון, יש חוק כזה, וזה מעוכב בג"צ.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים את זה.

מיכאל מלכיאור: ויש גם הצעת חוק פרטית לגבי הנושא של הרווחה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים שהחוק יעבור, אתם תתמכו והכל יהיה בסדר.

מיכאל מלכיאור: בינתיים אתם שומעים שיש פה אלפי ילדים בעיר לוד שלא יכולים לחכות עד שראש העיר יחתום וועד העובדים עושה אחרת.

יחזקאל לביא: אדוני היושב ראש, החוק במדינת ישראל קובע שעל מנת לפזר מועצה מקומית כלשהי, חייבים להקים ועדת חקירה.

יחזקאל לביא: ועדת חקירה צריכה לעבוד בפרק זמן מינימלי של ארבעה חודשים.

יחזקאל לביא: עדיין לא הגענו לפרק הזמן המינימלי.

יחזקאל לביא: ועדת החקירה צריכה להגיש את המלצותיה, ורק בדרך זו שר הפנים יכול לאמץ או לא לאמץ את ההמלצות, זאת זכותו.

מיכאל מלכיאור: הקמתם ועדת חקירה?

יחזקאל לביא: בוודאי.

מנדיס ספדי: בוודאי, כולם דיברו על הנושא הזה.

מנדיס ספדי: למה הוא הודיע על התאריך 7 ביולי?

יחזקאל לביא: בסדר, זה ארבעת החודשים.

מנדיס ספדי: אבל הבנתי אחר כך שזה נמשך לעוד חודש.

יחזקאל לביא: קודם כל נראה מה יהיו המסקנות של הוועדה.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה שנכבד את החוק.

מיכאל מלכיאור: יש מספר חוקים במדינת ישראל, אנחנו יכולים לצטט אותם, שמחייבים את הממשלה לקחת אחריות על מצב הילדים בלוד.

מיכאל מלכיאור: האם זה בכלל שיקול אצלך?

יחזקאל לביא: לא, הנושא הזה הוא לא בתחום האחריות של משרד הפנים, אלא בתחום האחריות של משרד הרווחה ומשרד החינוך.

יחזקאל לביא: אנחנו לא עוסקים לא בעובדים סוציאליים, לא בקביעת תקנים לעובדים סוציאליים, והכסף היחיד שמשרד הפנים מעביר איכשהו שנוגע לעובדים סוציאליים, הוא בשל העובדה שיש נוסחה של 75%-25%, שכביכול ה-75% זה משרד הרווחה, וה-25% זה תקציב הרשות, שבחלקו הגדול הוא מורכב על ידי מענק איזון, אז בגלל זה אנחנו איכשהו משתתפים פה.

יחזקאל לביא: הבעיה היא שהתקציב הזה בכלל לא מגיע לרשות, כי הוא מגיע לכל הנושים.

יחזקאל לביא: והנושים האלה היום הגישו בג"צ נגד החוק כדי שאנחנו לא נוכל לשלם שכר.

מיכאל מלכיאור: את זה פתחו דווקא בלוד.

יחזקאל לביא: אני מודיע לך שגם בלוד זה ייעצר, ברגע שהבג"צ יתקבל.

מנדיס ספדי: אז הספיקו למשוך את הכסף?

יחזקאל לביא: אין לנו דרך אחרת.

יחזקאל לביא: אם הבג"צ יפסוק כפי שדורש עורך הדין רם כספי בעתירה שלו, אנחנו נישאר עם הלשון בחוץ.

ג'מאל זחאלקה: סליחה, אתם אחראים לתיפקודה של העירייה.

יחזקאל לביא: סליחה, מי שאחראי על תיפקודה של העירייה, זה נבחרי הציבור של הרשות המקומית.

יחזקאל לביא: הם היו צריכים להגיע להסדרים עם ההסתדרות, ועם ועד העובדים, והם לא הגיעו להסדרים הללו.

יחזקאל לביא: וכתוצאה מכך אין תכנית הבראה.

יחזקאל לביא: כל עוד אין תכנית הבראה, אנחנו לא יכולים להזרים להם כספים.

יחזקאל לביא: זה המצב.

ג'מאל זחאלקה: כרגיל העובדים אשמים.

ג'מאל זחאלקה: הם אשמים בגרעון.

ג'מאל זחאלקה: הם רוצים לפטר פיטורין המוניים.

מיכאל מלכיאור: למה לא יכולים להזרים להם כספים כל עוד שאין תכנית הבראה?

יחזקאל לביא: לא יכולים.

יחזקאל לביא: כי אם אני מזרים כספים כשאין תכנית הבראה, המשמעות היא שהכסף הזה כולו הולך לאותו חור של הבנקים.

מיכאל מלכיאור: אם יש תכנית הבראה זה לא הולך כך?

יחזקאל לביא: לא, יש הוראות בחוק שאני יכול לפעול על פיהן.

מיכאל מלכיאור: בדיוק סיפרת שהחוק הזה ייפסל - - -

יחזקאל לביא: מזה אני חושש.

יחזקאל לביא: אין לי אלא מה שעיניי רואות.

מיכאל מלכיאור: אני שואל אותך, האם אין איזושהי אחריות בממשלה על התיאור שקיבלתי פה?

יחזקאל לביא: אני מציין את העובדות כמות שהן.

ג'מאל זחאלקה: לאור התנערות המשרדים, אני מציע לזמן את ראש הממשלה.

יחזקאל לביא: יש פלייר שחולק פה בין האנשים, ש-20 ילדים עומדים להיזרק מבתיהם.

יחזקאל לביא: נאמר פה שכביכול זה כתוצאה מרישעות הלב של הרשות המקומית, שאת הכסף להריסה היא מוצאת, ולא היא.

יחזקאל לביא: קודם כל מדובר בצווים שיפוטיים, בית משפט פסק להרוס את הבתים האלה.

יחזקאל לביא: במשך כל הזמן הזה של השנתיים, הם ניצלו כל פירצה שהיא בחוק כדי ללכת לערעורים, ולעוד עירעורים, ונתנו להם עוד ערכאות.

יחזקאל לביא: אבל מדובר בבתים של בנייה בלתי חוקית.

יחזקאל לביא: של פלישה לאדמות ציבור.

שרה הדר: זה לא שייך לדיון.

מיכאל מלכיאור: סליחה, דרשנו דיון דחוף עם ועדת הפנים בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נטפל בנושא הזה פה.

מיכאל מלכיאור: אבל רק הייתי רוצה שטיפה מאותו זעם שיש לך על זה שמישהו פלש ובנה מכל מיני סיבות, לא ניכנס לזה עכשיו, שאותו זעם יהיה על כך שאנחנו גורמים לאלף ילדים - - -

יחזקאל לביא: האמת היא שגם לעובדי משרד הפנים, שמטפלים ברשות המקומית לוד, כמו ברשויות אחרות, איכפת להם מהילדים.

יחזקאל לביא: כיוון שגם להם יש ילדים, והם דואגים לכך שהמערכת תטפל.

אמא מגני אביב: איך זה בא לידי ביטוי בכלל?

מנדיס ספדי: משרד הפנים לא מצליח ליישם את סמכויותיו, ויש עליו לחצים.

יחזקאל לביא: הוא מיישם את סמכויותיו, הסמכויות שאמורות בחוק.

מנדיס ספדי: שר הפנים הציג כמה עמדות וכל פעם חזר מהקו האדום.

יחזקאל לביא: אני אענה כאן לחלק מהטענות.

יחזקאל לביא: אנחנו גם מודעים לעובדה שהוועדה הקרואה הקודמת, יצרה מצב של גרעון ברשות שהיה יותר גדול.

יחזקאל לביא: הם העבירו גרעון הלאה.

יחזקאל לביא: אנחנו מודעים לעניין.

יחזקאל לביא: אבל יחד עם זאת, הגרעון שנצטבר לאחר מכן, הוא גדול לאין ערוך לעומת הגרעון שהיה קודם.

יחזקאל לביא: פרנסי הציבור בעיר, לא מצאו את הדרך לפתור את הבעיה הזאת באמצעות אותה תכנית שאנחנו הצענו להם שהיא תכנית הבראה לרשות.

אמא מגני אביב: אם הוא נציג של משרד הפנים, מה שהוא בא ואומר לי, תשימי שלט ותעזבי את העיר.

אמא מגני אביב: זה מה שאני צריכה להבין מדבריך.

יחזקאל לביא: אני לא אומר לך שום דבר.

אמא מגני אביב: אתה אומר, לי יש גרעון אבל הוא גדול יותר.

אמא מגני אביב: נתנו תקציבים, יש ועדת חקירה, אבל היא לא ממש עושה את מה שהיא צריכה.

אמא מגני אביב: נתת ארבע חודשים.

אמא מגני אביב: ה-1 לספטמבר כבר מתקרב.

אמא מגני אביב: שוב פעם נגיע לאותו מעגל?

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשאול, מה היה קורה אם תושבי לוד היו אומרים: אנחנו לא משלמים מסים.

קריאות: - - -

יחזקאל לביא: ברגע שהוועדה תגיש את המלצותיה - - -

מיכאל מלכיאור: בואו ונקיים את הדיון לפי הסדר, אחרת לא נגיע לשום דבר.

עסאם מח'ול: הגשתי בשבוע שעבר בקשה לדיון מהיר, בעניין הילדים בסיכון בלוד.

עסאם מח'ול: מאחר והמצב זועק לשמים, כל אלה שיושבים כאן מכירים את המצב, ולא צריך לתאר אותו מחדש.

עסאם מח'ול: האזנתי טוב לנציג משרד הפנים.

עסאם מח'ול: מה שהוא אומר בעצם במודע, משרד הפנים משתמש בילדים כבני ערובה כדי לסחוט את העיריות, ואת העובדים.

עסאם מח'ול: זאת תמונת המצב.

יחזקאל לביא: אל תשים בפי דברים שלא אמרתי.

עסאם מח'ול: זה כל כך ברור.

עסאם מח'ול: אמרת את זה כל כך יפה, עד שאנחנו הצלחנו להבין.

יצחק קדמן: זאת המדיניות של משרד הפנים ומשרד הרווחה.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מנסה לסחוט, להשתמש בילדים כבני ערובה כדי לסחוט את העיר הזאת.

עסאם מח'ול: מישהו לקח על עצמו אחריות אישית על העיר לוד, קוראים לו אריאל שרון, ראש הממשלה.

עסאם מח'ול: כשהוא הודיע על כך, שאלתי אם זה איום, יצא שכן.

עסאם מח'ול: אני חושב שמה שקורה כאן הוא נסיון של המדינה להוריד מעצמה את האחריות על תפקידיה היא, וזה דבר בלתי חוקי בעליל מה שאתם עושים.

עסאם מח'ול: לא רק נציג משרד הפנים, יש לנו כאן דוגמה.

עסאם מח'ול: אבל אני מניח שגם משרד הרווחה, גם משרדים אחרים.

עסאם מח'ול: מהו מעגל הקסמים כאן?

עסאם מח'ול: קודם כל אנחנו חודשים מדברים על קריסת הרשויות המקומיות.

עסאם מח'ול: אנחנו מעלים את הנושא הזה בפני הממשלה, 600 ילדים בסיכון, אין להם מה לעשות?

מיכאל מלכיאור: לא, הם בסיכון גבוה.

עסאם מח'ול: אני יכול להגיד שכל ילד בלוד הוא בסיכון.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על מצב שאי אפשר להירשם בגני חובה לגילאים 3-5 בלוד.

עסאם מח'ול: אני חושב שזו עבירה על החוק על ידי הממשלה.

עסאם מח'ול: אל תבואו ותטיחו לנו איך צריך לכבד את החוק.

עסאם מח'ול: אתם תכבדו את החוק קודם כל.

עסאם מח'ול: אתם תכבדו את האחריות שלכם קודם כל.

עסאם מח'ול: זאת השאלה שעומדת על הפרק, בגלל זה אנחנו מזמינים אתכם לכאן, בגלל זה אנחנו מזמנים את הישיבה הזאת, ולא לבוא ולהיתמם.

עסאם מח'ול: הייתי מציע ליושב ראש הוועדה, שביחד נציע הצעת חוק שמטילה אחריות אישית של שר, שכתוצאה מאי הפעילות שלו נפגעים ילדים במקרה הזה.

עסאם מח'ול: בדיוק מכיוון שהמצב הזה קיים, בדיוק שמכיוון שלוד קורסת, בדיוק מכיוון שבלוד סמים, בדיוק מכיוון שבלוד אבטלה, עוני וכו'.

עסאם מח'ול: למרות כל המאמצים של השכונות ושל התושבים, יש צורך שמסגרות הרווחה יעבדו.

עסאם מח'ול: דווקא כשהכל קורס, מה שקורס ראשון הן אותם מסגרות שאמורות היו לתת את הטיפול במקרה של קריסה.

עסאם מח'ול: אבי חושב שזה אבסורדי ובלתי ניתן להבנה.

עסאם מח'ול: התביעה שלנו צריכה להיות חד-משמעית.

עסאם מח'ול: צריך אולי להביא את ילדי לוד, או למשרד ראש הממשלה, או לכאן, למרות שבדרך כלל אני לא אוהב להשתמש בילדים.

יצחק קדמן: נכריז על לוד כשטח צבאי סגור.

מיכאל מלכיאור: דבר אחד אני מוכרח להגיד למר יחזקאל לביא.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שהגעת לפה, ואתה יודע שאתה צריך לספוג גם בשם המשרד שלך.

מיכאל מלכיאור: התחושה שמה שאמר עיסאם עכשיו לגבי הנושא שהילדים הופכים להיות בני ערובה, אני מוכרח להגיד שזאת תחושה שלפחות גם אני קיבלתי מתוך דבריך.

מיכאל מלכיאור: ברור לי שזה לא מה שאמרת בפירוש, אבל בפועל זו הרי תוצאה של הדברים שאמרת.

ג'מאל זחאלקה: לא שלו אישית, של המשרד שלו.

מיכאל מלכיאור: זה ברור, אין פה שום דבר אישי.

מיכאל מלכיאור: זו בפועל התוצאה.

מיכאל מלכיאור: אתה אומר בגלל שצריך לקיים את הדבר הזה ואת הדבר הזה, ואת התקנה של ארבעה חודשים, בגלל זה אנחנו נפקיר את הילדים.

מיכאל מלכיאור: הילדים הופכים להיות בני ערובה, כי זה לחץ בלתי נסבל.

מיכאל מלכיאור: לא נכון להביא את הילדים לכנסת, לא נשתמש בילדים.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שנקיים סיור בלוד, ונשב עם הילדים בלוד.

מיכאל מלכיאור: כשלעצמו זה לא יביא לפתרון.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שבכל זאת, אנחנו צריכים להגיד שהיתה התקדמות בימים האחרונים, בתכנים הבלתי אפשריים, גם התקדמות שלא פותרת את הבעיה, אבל לפחות גם על זה צריך לברך.

דב גולדברגר: אני מרגיש צורך לומר משפט פתיחה, פתחתי בזה גם בדברים שלי.

דב גולדברגר: אני רוצה שלפחות שהאנשים שיושבים פה, ואולי לא מכירים את העיר לוד, ישמעו.

דב גולדברגר: הייתי משנה למנכ"ל במשרד החינוך, 12 שנה מנכ"ל החברה למתנ"סים, ועכשיו אני מנכ"ל הרווחה.

דב גולדברגר: אני רוצה לומר לכם באחריות מלאה, שבלוד היתה מערכת חינוך מפוארת - - -

קריאות: עדיין.

דב גולדברגר: אני אומר עם הבעיות.

דב גולדברגר: רשת המתנ"סים בלוד היתה ספינת דגל של המתנ"סים בארץ, לא במחוז.

דב גולדברגר: לשכת הרווחה, לפי מה שאמרו לי, אחת המפוארת והטובות בארץ.

דב גולדברגר: לכן הדברים כואבים נורא.

דב גולדברגר: אתה שומע אנשים שמדברים על התמוטטות של מערכות, שעם כל הקשיים היו מערכות מפוארות, ותיפקדו למופת עם כל הצרות.

דב גולדברגר: לכן זה ממש כואב, ונורא לראות את הקריסה של העיר הזאת.

דב גולדברגר: כרווחה אין לנו את היכולת לטפל לא בבעיות מים, לא ברישומי הגנים, מתנ"סים, קייטנות, פשע והריסת בתים.

דב גולדברגר: ישנם הרבה מאוד דברים כואבים שהם חלק מהמשבר.

יצחק קדמן: ודאי, את התוצאות אתה קולט ברווחה.

דב גולדברגר: אני חושב שהרווחה היא חלק מהקורבן פה.

דב גולדברגר: מערכת הרווחה בעיר לוד, ותושבי לוד, הם חלק מהקורבן בעניין הזה.

דב גולדברגר: אמרת חוסר אונים – לפעמים יש תחושה של חוסר אונים.

דב גולדברגר: אני לא מסכים עם זה שאמרת שלווה, אבל שלווה אין.

דב גולדברגר: יש הרבה חוסר אונים.

דב גולדברגר: הבעיה היא ברגע זה לא להשיג כוח אדם.

דב גולדברגר: חיים שוכר עובדים סוציאליים, שנמצאים בחל"תים, ואנשים שהם עובדים עם פקידי סעד, אנחנו מוכנים לשלם.

דב גולדברגר: אני לא צריך לא מראשון, ולא מרמלה.

דב גולדברגר: משרדנו מוכן היום לשכור עובדים סוציאליים.

דב גולדברגר: הרי מה קרה?

דב גולדברגר: הבאנו על פי תור שעדנה סידרה, עובדים סוציאליים ללוד שיסייעו לטפל בכל הבעיות האלה, עד שסגרו בפנינו את הדלת.

דב גולדברגר: בשעה שמונה נעלו את הבניין, הגיעו פקידי סעד מהמחוז, והם נשארו ברחוב ולא יכלו להיכנס לשום מקום, לשום חדר, לא לראות שום תיק.

דב גולדברגר: הרי כשאתה צריך לטפל בילד, אתה צריך גם את התיק שלו.

דב גולדברגר: המצב ברגע זה הוא לא הבעיה לגייס עובדים, אנחנו מוכנים גם לגייס ולשלם את שכרם של עובדים נוספים מעל הכל, ומעבר לכל השכר שאנחנו נותנים, אנחנו מוכנים לגייס עובדים.

דב גולדברגר: אנחנו מוכנים להחזיר עובדים מהמחוז שיבואו בתורנות, והעובדים שלנו ברצון נענו לזה.

דב גולדברגר: היה תור, ואנשים הגיעו על פי תור כדי לעזור.

דב גולדברגר: הבעיה היא לא כוח אדם ברגע זה.

דב גולדברגר: הבעיה היא שכוח האדם לא יכול לתפקד.

מנדיס ספדי: ואם נשיג מקום שכן נוכל לקבל את האנשים בו?

מנדיס ספדי: אם אנחנו ניקח אחריות?

מנדיס ספדי: אני מוכן לפתוח את הבית שלי.

דב גולדברגר: גם את זה אני בודק כעת.

דב גולדברגר: יש אפשרויות נוספות.

דב גולדברגר: יש בעיה לקבל את התיקים.

דב גולדברגר: אתה לא יכול לקבל תיקים כי המשרדים סגורים ואין תיקים.

דב גולדברגר: הבעיה היא קצת יותר מורכבת.

מנדיס ספדי: אין מחשבים?

דב גולדברגר: תשמע, אתה יודע הכי טוב לנהל.

דב גולדברגר: תאמין לי שאני מכיר את הנושא, תן לנו קצת קרדיט.

דב גולדברגר: אנחנו מכירים את הבעיות של המחשבים, ואנחנו מנסים למצוא פתרונות ככל שאפשר.

דב גולדברגר: אני שמח שוועד העובדים את הקטע הזה פתר, ולפחות לגבי חלק מהילדים נתן לנו את האפשרות להיכנס ולפעול בתוך המשרדים, לראות את התיקים, ולעשות את מה שצריך בחירום.

דב גולדברגר: זה פתרון חלקי בלבד וזמני בלבד.

דב גולדברגר: אני אומר לצערי הרב.

דב גולדברגר: אם הבג"צ יתערב ויסגור את הכל אז אנחנו אבודים.

דב גולדברגר: ואם מישהו אחר יסגור, אז אנחנו אבודים.

דב גולדברגר: אנחנו נמשיך לעשות כל מה שהרווחה יכולה לעשות.

דב גולדברגר: בלהביא עובדים, מביאים ציוד משרדי, נותנים פלאפונים ניידים לעובדים שהם לא עובדים שלי.

דב גולדברגר: הממשלה מתכוונת לתת פלאפונים ניידים.

דב גולדברגר: אתם יודעים מה זה לקבל הסכמה מהממשלה?

דב גולדברגר: לתת פלאפונים לעובדים שהם לא עובדים שלי, שהם עובדי עירייה, כדי שאפשר יהיה לפחות לטפל עם פלאפון נייד ולתפקד, גם את זה סידרנו.

דב גולדברגר: מה שביכולתנו אנחנו מנסים לעשות.

אמא מגני אביב: אי אפשר לפתוח מסגרת לילדים האלה במשך היום.

דב גולדברגר: אני לא אחראי למסגרת, אני לא אחראי על המתנ"ס.

דב גולדברגר: לצערי אני לא אחראי על הדברים האלו.

דב גולדברגר: חברים יקרים, אני מבין את הכאב שלכם.

דב גולדברגר: אני לא יכול לפתור את בעיות המתנ"סים ואת הקייטנות.

דב גולדברגר: אנחנו בקושי מתמודדים עם מצבי חירום.

דב גולדברגר: אני יכול רק לבכות, כי אני זוכר שנים בלוד של 4,000 ילדים בקייטנות.

דב גולדברגר: אני זוכר כי הייתי שותף לזה.

מיכאל מלכיאור: למה זה לא יכול להימשך כך?

דב גולדברגר: המתנ"ס סגור.

דב גולדברגר: במשך שלושה חודשים הוא לא מקבל משכורת.

גדעון בר לב: הוא חייב כסף לספקים.

מנדיס ספדי: גם חייבים חמישה מיליון שקל לספקים.

מנדיס ספדי: אפילו שאתה נותן להם משכורת, הם לא יכולים לקנות אפילו נייר טואלט.

דב גולדברגר: המשבר הוא משבר נוראי.

דב גולדברגר: כל מה שאנחנו נוכל לעשות, נעשה.

דב גולדברגר: אנחנו מקדישים לזה, עדנה יושבת פה, וחיים יושב פה.

דב גולדברגר: אנשים יושבים בלוד.

קריאה: ולעזור לגופים פרטיים שמפעילים גופי תרבות כדי שיאספו את הילדים אליהם, שגם הם קורסים, הם קיימים.

דב גולדברגר: זה לא באחריות משרד הרווחה.

דב גולדברגר: כל מה שנוכל לעשות נעשה.

דב גולדברגר: אני כואב את כאבה של לוד.

דב גולדברגר: אני מרגיש את עצמי שמעורב כל כך הרבה שנים.

דב גולדברגר: פתחנו שם שלוחה ערבית של מתנ"ס שתיפקד מדהים בתוך העיר לוד.

דב גולדברגר: הכל סגור.

דב גולדברגר: לא קיבלו משכורת, סגרו את הפעילות.

דב גולדברגר: הדבר פשוט נורא ואיום.

דב גולדברגר: מה שתלוי במשרדנו, נעשה את האפשרי והבלתי אפשרי.

מיכאל מלכיאור: מה אתם עושים מול משרד הפנים וראש הממשלה?

מיכאל מלכיאור: בסדר, אתם מזדהים.

דב גולדברגר: אני יכול לומר לך, אני גם יודע שהשר אמר לך, שהוא קיים בשבוע שעבר שיחה עם השר פורז.

דב גולדברגר: אני בעצמי קיימתי עם גדעון בר-לב, המנכ"ל של משרד הפנים.

דב גולדברגר: כך בסופו של דבר פתחו חשבון, והכניסו 3 מיליון שקלים, והתחילו לנוע במשהו.

דב גולדברגר: אני מקווה שהתהליך שהתחיל לנוע לא ייסגר, ולא ייסתם.

יחזקאל לביא: זה תהליך חריג לגבי כל הרשויות.

דב גולדברגר: פתחתי ואמרתי שהוא תהליך חריג, למרות שלא נעשתה תכנית הבראה.

רון גלבוע: סליחה שאני מתערב.

רון גלבוע: דנים פה בדיני נפשות.

רון גלבוע: כמו שמצאו את הפתרון הזמני על 3 מיליון שקלים שלא פותר כלום, הוא לא מחזיר את העובדים לעבודה, למה אי אפשר להזרים סכום שיכסה את המשכורות שחייבים לעובדים, ואז יחזירו את עובדי העירייה לעבודה, יהיו גנים והעובדים שלנו יחזרו?

דב גולדברגר: את הכסף שלנו אני אעביר לחשבון אם לא יסגרו אותו.

יצחק קדמן: לא יעזור.

יצחק קדמן: כל זמן שתושבי לוד לא יקחו את הדברים לידיים וישתקו את הדיוטי-פרי עכשיו, כאשר כל תושבי ישראל המבוססים הולכים לצאת ממנו, שימו שם מחסומים.

יצחק קדמן: אל תתנו לעבור.

יצחק קדמן: תראו שתוך שבוע הדברים ישתנו.

יצחק קדמן: כל זמן שימשיכו לשבת בשקט ובנימוס, שום דבר לא ייפתר.

יצחק קדמן: שר הפנים ישן יופי בלילה.

יצחק קדמן: שר האוצר ישן יופי בלילה.

יצחק קדמן: גם שרת החינוך ישנה יופי בלילה.

יצחק קדמן: עזוב את הילדים מול משרד ראש הממשלה.

יצחק קדמן: יש פה אנשים מאוד רציניים אני מתרשם.

יצחק קדמן: קחו את העניינים בידיים, אף אחד לא יעשה בשבילכם כלום.

מהא אלנקיב: נאמרו כאן דברים קשים מאוד.

מהא אלנקיב: המצב במגזר הערבי הוא על אחת כמה וכמה קשה עוד יותר.

מהא אלנקיב: כי אם מדברים על פארק שיש בו בורות, אז שם אין פארק יש רק בורות.

מהא אלנקיב: לא המתנ"ס סגור, אין מתנ"ס בכלל.

מהא אלנקיב: צר לי שהוועדה הזאת לא יכולה לדון במצב במגזר הערבי, כי אפילו המצב המינימלי לא קיים כדי שהוועדה הזאת תעזור.

מהא אלנקיב: המצב מאוד קשה.

מהא אלנקיב: זאת אוכלוסייה ברובה ענייה, זקוקה מדי יום לשירותי הרווחה שאיננה.

מהא אלנקיב: עזרתי לנערה שהסתובבה ועדיין מסתובבת שישה חודשים ברחוב, ואין מי שיטפל בה, כי שירותי הרווחה קורסים.

מהא אלנקיב: וכמובן הבעיות גדלות, כאשר שנת הלימודים אמורה להיפתח בספטמבר.

מהא אלנקיב: הילדים לא הולכים לגן, כי לא רשמו אותם, כי אין מקום.

מהא אלנקיב: תודה.

אסטריה ברק: אני רופאה נפתית בלשכת הבריאות ברמלה.

אסטריה ברק: רציתי להתייחס גם לאספקטים שלנו.

אסטריה ברק: זאת אומרת, כאשר מדברים על ילדים בסיכון בלוד, אני לא חושבת שאפשר לעשות הפרדה ערטילאית בין הנושא של הרווחה שקרסה, לבין כל שאר האספקטים.

אסטריה ברק: מהאספקט של הבריאות, מה שאנחנו רואים זה שילדים שלומדים בבתי ספר, לא יכולים יום שלם להיכנס לשירותים.

אסטריה ברק: לא יכולים יום שלם לשתות.

אסטריה ברק: לא יכולים לרחוץ ידיים לפני שהם אוכלים את פרוסת הלחם שהם מביאים אם הם הביאו, או את האוכל שקיבלו.

אסטריה ברק: ילדים שמקבלים שירות במרפאות, בטיפות חלב, העובדים לא יכולים לרחוץ ידיים בין ילד לילד.

אסטריה ברק: ילדים שלא יכולים לרחוץ ידיים בין מזון מזוהם כמו ירקות שבאו מהשדה, לבין המזון המוכן שהם מגישים.

אסטריה ברק: האשפה שלא נאספת.

אסטריה ברק: התושבים שורפים את האשפה, וחוץ מהריחות המזיקים שמגיעים, הילדים סופגים את ריח העשן והגזים של הפלסטיקים ששורפים מתחת לבתים.

אסטריה ברק: זאת אומרת, רק מהאספקטים שאנחנו רואים, הילדים בסיכון.

אסטריה ברק: ואם עד עכשיו לא היתה התפרצות, זה דבר שמן הסתם צפוי בעתיד הקרוב.

אסטריה ברק: אני לא חושבת שאפשר לדבר רק על נושא של ילדים שמטופלים על ידי הרווחה.

אסטריה ברק: לגבי הילדים שכן מטופלים ברווחה, והקריטריונים לקביעת ילדים בסיכון.

אסטריה ברק: מטבע העבודה אנחנו כמובן מכירים את כל הילדים מטיפות חלב.

אסטריה ברק: אלה שרשומים ברווחה, וגם הילדים שלא רשומים.

אסטריה ברק: אנחנו רואים הרבה מצוקות, וכאשר אנחנו פונים לרווחה נאמר לנו שיש סדרי עדיפויות, ויש קריטריונים איזה ילד נחשב בסיכון.

אסטריה ברק: מבחינתנו יש סיכונים נוספים, לא רק מה שהוגדר כאן שזה בעיקר מקרים של אלימות.

אסטריה ברק: יש מקרים של הזנחה מבחינה בריאותית ורפואית, מאוד קשים.

אסטריה ברק: לאחרונה צלצלה אלי רופאה שהגיע לתחנה, האמא חולת נפש, עם ילד בן שנתיים, שבא עם הפרעות נפשיות קשות, יושב בתחנה ואוכל נמלים.

אסטריה ברק: כל כמה רגעים בורח לכביש, ואין מענה.

אסטריה ברק: ילד נוסף שהגיע לאישפוז בגלל בעיה בריאותית קשה שמצריכה טיפול של המשפחה.

אסטריה ברק: המשפחה לא מסוגלת לתת מענה.

אסטריה ברק: זה לא נקרא מקרה דחוף לפי ההגדרות האלה.

אסטריה ברק: נראה לי שגם לנושאים שלנו צריכה להיות התייחסות, אולי אפילו גורם רפואי שיתן את הדעת כשמחליטים מה הם המקרים הדחופים.

עדנה גרוס: היית בקשר עם רון גלבוע?

אסטריה ברק: לא היינו בקשר עם רון גלבוע.

עדנה גרוס: רון גלבוע הוא היום האחראי, הוא זה שמקבל את הפניות.

רון גלבוע: בכלים שיש לי היום לעזור לך, הם כמעט ולא קיימים.

עדנה גרוס: רון הוא המומחה ואחראי להחליט באיזה שלב של סכנה וסיכון הוא נמצא.

עדנה גרוס: הכתובת הראשונה של ממלא מקום שירותי הרווחה הוא המנהל.

עדנה גרוס: אנחנו בקשר איתו ועם פקידת הסעד.

שרה הדר: הכוונה היא לא נגדכם.

יצחק קדמן: לפני שאת מצלצלת, תבררי מי ממלא המקום באותו שבוע.

עדנה גרוס: לא עושה רושם שרון מתכוון לזוז מהכיסא.

עדנה גרוס: ברשותך, זאת נקודה שאני מוכרחה להתייחס אליה.

עדנה גרוס: אנחנו נמצאים היום בסיטואציה שיש לי הרושם, שחלק מהדברים מקבלים העצמה, בגלל ההרגשה שאם לא מעצימים אותם, אין אפילו מענה טלפוני.

עדנה גרוס: לכן אני פונה לכל מי שיושב כאן, ויש לו נגיעה ללוד, שיכיר בבקשה את ממלא מקום מנהל המחלקה, את מנהלת המחוז, את העובדים המסורים שעדיין נשארו בחזית לענות לפחות לטלפון, ולבחון מה כן ניתן לעשות, בשביל זה אנחנו עדיין קיימים היום.

עדנה גרוס: אז אני מבקשת.

שולה אגמי: אני מהשלטון המקומי.

שולה אגמי: בקדנציה הקודמת כנבחרת ציבור, החזקתי את תיק הרווחה, כך שאת כל בעיות הרווחה הכרתי בתל אביב די מספיק לעומק, עם המון מלחמות, שיצאתי משם מתוסכלת.

שולה אגמי: איך אמרת, 25% הרשות משלמת, ו-75% משרד העבודה והרווחה, גם את זה לא קיבלנו.

יחזקאל לביא: אני אמרתי שגם את זה לא.

שולה אגמי: גם את זה לא קיבלנו לצערי.

שולה אגמי: אני יושבת כאן ואני אומרת, אנחנו באנו לפה לדון בפתרון של ילדים שנמצאים פה בסיכון.

שולה אגמי: אני הולכת הביתה עם הרגשה איומה, כולם הולכים הביתה לישון?

שולה אגמי: איזו מין הרגשה זו?

שולה אגמי: מה יהיה מחר עם אותם ילדים?

שולה אגמי: אני שומעת את אלכס מדברת מתוך תוכה, אז בואו נתייחס לדברים, ובואו נפתור דברים, ונפסיק להגיד זה אמר וזה עשה, ותתקשרו ותעשו.

שולה אגמי: אני שומעת כאן עובדת סוציאלית שאין לה אפילו טלפון, יש לה ביפר.

שולה אגמי: איך היא חוזרת למקרה כאשר היא מטפלת בעיר כזאת קשה עם המון בעיות?

שולה אגמי: בואו ותגידו איך היא מטפלת בזה?

שולה אגמי: זו עובדה קיימת.

שולה אגמי: משרד הפנים טוען את הטענות שלו.

שולה אגמי: אותי מעניין מה הולך בעירייה עם השביתות?

שולה אגמי: היום אני נבחרת ציבור, מדאיג אותי או מעניין אותי מה הולך עם השביתות?

שולה אגמי: מעניין אותי מה הולך עם הילדים שלנו.

שולה אגמי: משרד האוצר מכיר את הבעיות?

שולה אגמי: כל שני וחמישי אני שומעת על פרוייקטים עם תקציבים.

שולה אגמי: תזרימו תקציבים לרווחה, בבקשה.

שולה אגמי: אני הייתי מתוסכלת מהעובדות סוציאליות שלי באיזה תנאים עבדו.

שולה אגמי: 400 עובדות סוציאליות שלא ידעו איך הן עובדות, באיזה תנאים.

שולה אגמי: אני מעריכה מאוד את הוועדה שלך.

שולה אגמי: אני מעריכה את הרגישות שלך, ואני אומרת פה, בואו נדון ונראה מה קורה עם הילדים האלה מחר?

שולה אגמי: בואו נראה באיזה תנאים.

שולה אגמי: כל אחד מפיל את זה על מישהו אחר.

מיכאל מלכיאור: על זה אנחנו דנים.

עמליה מאיר הדרי: אני מפקחת על יועצות חינוכיות בעיר לוד.

עמליה מאיר הדרי: אני מוכרחה להגיד שאני יושבת פה ואומרת בלחש, אם היה איזה חייזר שנכנס לתוך הוועדה הזאת, הוא היה המום.

עמליה מאיר הדרי: אני כבר במפגש שני בוועדה, בתיקי נמצאים סיפורים, אני לא רוצה להיות דרמטית, גם בפעם הקודמת אמרתי שזה לא המקום לספר את הדרמות.

עמליה מאיר הדרי: אני עובדת בלוד כבר 15 שנים, אני מכירה ילד ילד עם כל הבעיות שלו, מפני שבאמת איכפת לי.

עמליה מאיר הדרי: אני - מערכת החינוך.

עמליה מאיר הדרי: אני יודעת שכאשר מערכת החינוך רצתה לפתור את זה שבתי הספר יתפנו, השרה חוקקה חוק, ובתי הספר עובדים.

עמליה מאיר הדרי: המורים מקבלים שכר, ובתי הספר עובדים.

עמליה מאיר הדרי: בתי ספר מפוארים.

עמליה מאיר הדרי: הדברים נעצרים בטיפול הלאה במערכות.

עמליה מאיר הדרי: רון ואני, עם מירי קליין ומור פקידת הסעד, ישבנו עם הגברת של ועד העובדים.

עמליה מאיר הדרי: ניסינו לגשר, ואני מוכרחה לומר לכם, שיש לה שפה בוטה, אני לא מאחלת לאף אחד מהוועד להיפגש עם הגברת הזאת, ואני לא נבהלת מאנשים כאלה.

קריאות: מאשרים.

עמליה מאיר הדרי: הפסיכולוגים, למרות שאינם מקבלים שכר, הם עובדים.

עמליה מאיר הדרי: כשהיה מסתובב פדופיל בשכונת נווה אביב, אף אחד מהרווחה לא היה.

עמליה מאיר הדרי: ישבו הפסיכולוגים, ואנחנו בלילה הסתובבנו, כשקצין משטרה היה צריך לעזור לי להגיע הביתה בשלום, כי היו מחסומים באותו לילה.

עמליה מאיר הדרי: הילדים חשובים, אז אנחנו מסתובבים ועושים את העבודה.

עמליה מאיר הדרי: אמרנו לגברת ששנינו ביחד פגשנו אותה, אם זה היה הילד הפרטי שלך, את לא היית מתעקשת כל כך.

עמליה מאיר הדרי: אז היא אמרה טוב, בסדר.

עמליה מאיר הדרי: אני מסכימה.

עמליה מאיר הדרי: וכך זה יצא בלי שום דבר בסוף.

עמליה מאיר הדרי: בעוד חודשיים צריכים להיפתח בתי הספר שנית, חודשיים זו תקופה מאוד קצרה.

עמליה מאיר הדרי: צריך לפתור את הנושא מהר, ותפסיקו עם החקיקות.

עמליה מאיר הדרי: שרת החינוך עשתה את זה מהר מאוד.

עמליה מאיר הדרי: אני לא יודעת איך, אין לי מושג.

עמליה מאיר הדרי: אבל החקיקה עברה מהר, בתי הספר פועלים כמו שצריך, עד רבע לאחת רק בגלל חוסר המים.

עמליה מאיר הדרי: אבל המורים מקבלים שכר, הם עובדים ומשתלמים ולומדים, ועושים עבודתם נאמנה.

עמליה מאיר הדרי: אז אפשר לפתור את זה במהירות.

עמליה מאיר הדרי: עובדה, יש דוגמה.

יחזקאל לביא: אני רוצה להעיר הערה אחת, במיוחד לגבי הדברים שאמרת.

יחזקאל לביא: זה מראה שחלק מהראייה שלכם איננה תואמת את הפעילות שמשרדי הממשלה מתפקדים ברשויות המקומיות.

יחזקאל לביא: לא בכדי קבע המחוקק שיש מה שנקרא משרדים יעודיים, וישנם משרדים רגילים.

יחזקאל לביא: המשרד הייעודי הוא משרד שמופקד על כל מערך הטיפול בנושא הייעודי שהוא מטפל בו, לדוגמה במקרה שלנו משרד הרווחה, לדוגמה משרד החינוך.

יחזקאל לביא: הוא מתקצב, קובע תקנים, קובע את כל ההסברים.

יחזקאל לביא: לא משרד הפנים אחראי על הדברים האלה.

יצחק קדמן: כל אחד מסביר למה הוא לא אחראי.

יחזקאל לביא: קל מאוד לעסוק בפילולוגיה.

מיכאל מלכיאור: משרד הפנים לא אחראי, ומשרד הרווחה לא אחראי, אני שואל הממשלה אחראית?

מיכאל מלכיאור: אתה שומע מצב שכאילו לוד היא לא חלק ממדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני אומר, איך אפשר להסתכל בעיניים של האמהות הללו?

מיכאל מלכיאור: בסדר, מה שאתה אומר מקובל עליי, הכל נכון.

מיכאל מלכיאור: אבל יש ממשלה אחראית?

יחזקאל לביא: עשינו כל שניתן לעשות.

יחזקאל לביא: אל תבוא למשרד הפנים בטענות.

יחזקאל לביא: תכנס כאן את כל משרדי הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אם כל הממשלה, כולם זורקים את זה על משרד אחר, או על המצב הכללי, או על מזג האוויר, אני לא יודע.

עסאם מח'ול: צריך לזרוק את זה על משרד החוץ.

שולה אגמי: אני טוענת שהממשלה אחראית.

עסאם מח'ול: בסופו של דבר, אם לוד לא תהיה חלק ממדינת ישראל, מדינת ישראל תהיה חלק מלוד, על כל המשתמע מכך.

רוזן אשכנזי: הבנתי שאתה אחראי על כל הזכויות של הילדים בכל הארץ.

רוזן אשכנזי: הצעת לנו לסגור את הדיוטי-פרי.

רוזן אשכנזי: בוא תגיד לנו תכ'לס מה עושים.

רוזן אשכנזי: שלוש אמהות מגני אביב.

יצחק קדמן: אני רק יכול לתת לך עצה מפני שההתרשמות שלי שיותר מדי שקט בלוד.

קריאה: אנחנו כבר לא מאמינים לאף אחד.

יצחק קדמן: אני לא בא אליכן בטענות.

יצחק קדמן: העובדה שהיא שרוב אזרחי ישראל, למרות שהם חולפים בדרך לדיוטי-פרי - - -

חיים פוזנר: יש פה משטרה.

יצחק קדמן: הכל כמובן כפוף לחוק.

רוזן אשכנזי: הגיעו אל נשיא המדינה לווילה, וסגרו עם ילדים את הווילה.

רוזן אשכנזי: זה עזר משהו?

רוזן אשכנזי: לא.

רוזן אשכנזי: מה אתה רוצה, שנוציא את הילדים שלנו, ומה נעשה איתם?

יצחק קדמן: אני לא רוצה שתוציאו את הילדים.

יצחק קדמן: יש תחושה בקרב קובעי המדיניות שהכל בסדר, ואפשר להמשיך לעבור לסדר היום.

יצחק קדמן: הוועדה הזאת נפלאה, אבל אני אומר לכם, שתוך יומיים כולם ישכחו מהעניין.

יצחק קדמן: זה טבע הדברים.

יצחק קדמן: יעברו לנושא אחר, ואסור לתת לאנשים פה לשבת בשקט ולהגיד: בלוד כבר טיפלנו.

קריאה: תציעו מה לעשות?

רוזן אשכנזי: אני לא רוצה לעשות משהו שהרווחה תגיע אלי, ותאמר את מסכנת את הילד שלך.

רוזן אשכנזי: תן לי פתרון.

רוזן אשכנזי: אתה תגיד לי לעשות משהו, אני אישית, רוזן אשכנזי מבטיחה לך שאני אעשה את זה במסגרת החוק.

רוזן אשכנזי: אני רוצה בבקשה, שתתן לי תשובות.

רוזן אשכנזי: אני היום בערב נפגשת עם עשרות הורים, מאות הורים, תן לי תשובות כשאני חוזרת אליהם, למה ביזבזתי מהזמן שלי כאן.

רוזן אשכנזי: אני אמא בודדה לשלושה ילדים.

רוזן אשכנזי: תן לי כמה תשובות שאני אומרת היום לוועד גני אביב, ועד הורי זבולון המר, ועד הורים של כל הגנים בגני אביב.

רוזן אשכנזי: תן לי תשובה.

רוזן אשכנזי: מה אתה הולך לעשות, עם משרד הפנים, משרד החוץ, לא משנה מה.

רוזן אשכנזי: כרגע לא מעניין אותי כלום.

רוזן אשכנזי: תן לי תשובה מה אתה הולך לעשות.

רוזן אשכנזי: יש לנו יולי, אוגוסט, הילדים לא רשומים בגנים, לא בבתי ספר, העירייה סגורה.

רוזן אשכנזי: ב-1 בספטמבר נפתחת שנת הלימודים, בלי שומר, בלי אב בית, בלי מזכירה.

רוזן אשכנזי: ההורים שומרים בשער, ההורים מנקים את השירותים, ההורים רושמים את הילדים במכשיר של בית הספר כי אין.

רוזן אשכנזי: תן תשובה מה אנחנו עושים.

רוזן אשכנזי: שימשתי בתור סייעת לבת שלי השנייה.

רוזן אשכנזי: תגיד לי מה לעשות.

מיכאל מלכיאור: רוזן, אנחנו פה בשביל לענות לשאלה הזאת.

רוזן אשכנזי: בסדר, בינתיים כולם מדברים גבוה גבוה.

מיכאל מלכיאור: אין לנו כלים חוץ מלהגיד את הדברים, להביע את הכאב, חוץ מזה אין לנו כלים אחרים.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו רוצים להגיע לדברים.

מיכאל מלכיאור: בשבוע שעבר בעקבות הישיבה נעשה פה משהו.

מיכאל מלכיאור: נפתח חשבון כדי שיוכלו לטפל במקרי חירום.

מיכאל מלכיאור: ברור לגמרי שאנחנו לא נפתור את הבעיה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אם הגעת לפה עם הציפייה הזאת אז אני מצטער.

מגני אביב: אתה מדבר על כלים, אתה מדבר על פתרונות.

מגני אביב: מה ששמעתי מכאן עכשיו זה נהדר.

מגני אביב: הוא זרק את הכדור לשם, אנחנו בכדורגל, עכשיו אני השוער.

מגני אביב: הבעיות מונחות פה לפניכם.

מגני אביב: מקורות לא מספקת מים, נקודה.

מגני אביב: גברת אוולין יושב ראש, אומרת לעובדים שלה אל תגשו לעבודה.

מגני אביב: נקודה.

מגני אביב: הנה הבעיות.

מגני אביב: אי אפשר לחייב אותה?

מגני אביב: אי אפשר לבוא על פי צו, להגיד לה, סליחה הם קיבלו כסף, הם יילכו לעבודה ואז לילדה שלי תהיה קייטנה?

מגני אביב: שרה הדר: למה אין צווי ריתוק?

מגני אביב: יש בעיות שמונחות פה על השולחן.

מגני אביב: בואו תתנו לנו את הפתרון המיידי.

מיכאל מלכיאור: את צודקת שבמקרה הזה, גם וועד העובדים משתמש בילדים.

מיכאל מלכיאור: גם וועד העובדים יחד עם הממשלה.

עסאם מח'ול: לא, ועד העובדים לא משתמש בילדים.

עסאם מח'ול: כי אחרת אנחנו משתמשים בילדים של ועד העובדים כבני ערובה.

רוזן גבאי: איך אמרו משרד החינוך עשה משהו?

רוזן גבאי: ועד העובדים הוא הראשון ששם אותם בחזית.

מיכאל מלכיאור: גם ועד העובדים במקרה הזה משתמש בהם.

מיכאל מלכיאור: תושב גני אביב: אני מסתובב בערב.

מיכאל מלכיאור: כל הבעיות ששמעתי עד עכשיו, הן אותם בעיות שאני בטוח שהן קיימות גם בערים אחרות, כמו אופקים.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר לגבי בעיית העוני.

מיכאל מלכיאור: לדעתי יש משהו שמייחד את לוד, זה סמים, אלימות שאין בעיר אחרת.

מיכאל מלכיאור: זה שורש הבעיה.

מגני אביב: לא בטוח שאין, אבל אצלנו זה כאילו התחנות.

תושב גני אביב: אפשר לפתור את הבעיות שמדברים עליהן, כי זה עניין כלכלי להזרים כספים.

תושב גני אביב: אבל בעיניי המשטרה צריכה לטפל בדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מיכאל מלכיאור: נשמע עוד מעט את המשטרה.

ליאורה שרעבי: אני פקידת סעד בלוד.

מיכאל מלכיאור: האחרונה שנשארה, אנחנו יודעים.

ליאורה שרעבי: מדברים כאן על פקידות סעד, אני האחת שנשארה, וארבע פקידות סעד עזבו.

ליאורה שרעבי: אני כן מגיעה לעבודה כל יום בשעה שמונה.

ליאורה שרעבי: יציאה לפלאפון מהחדר אין לי.

ליאורה שרעבי: להוציא דואר אני לא יכולה.

ליאורה שרעבי: לקבל פאקס לא באופן קבוע, אני מקבלת פאקסים על חשבוני הביתה, וכל זה כאשר אני לא מקבלת משכורת קרוב לחצי שנה.

ליאורה שרעבי: אני כוננית, אמורה להיות 10 ימים בחודש.

ליאורה שרעבי: בפועל שישי שבת לא הייתי אמורה להיות כוננית, המשטרה הגיעה אליי לפלאפון, לא יכולתי שלא לצאת.

ליאורה שרעבי: בינתיים הוצאתי שני צווי חירום, למרות שלא הייתי כוננית.

ליאורה שרעבי: אני נוסעת על חשבוני ממשכורת שעוד לא קיבלתי.

ליאורה שרעבי: לא נמצאים בשטח עובדים סוציאליים שאני יכולה להשתתף איתם.

ליאורה שרעבי: בחלק מהעבודה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה איתם.

ליאורה שרעבי: הוצאתי בעשרה ימים האחרונים שלושה צווי חירום, ובחודש האחרון בכמויות שלא הוצאתי בכל החמש שנים.

ליאורה שרעבי: צו חירום זה אקט קיצוני שהמטרה שלנו היא לא להגיע אליו.

ליאורה שרעבי: אבל אני מגיעה למצב שאני מוציאה צווי חירום, שרק במקרים חריגים ביותר מגיעים אליו.

ליאורה שרעבי: אני מגיעה לבתי משפט.

מיכאל מלכיאור: את צריכה גם להוציא צווי חירום איפה שבאמת זה לא מקרה חירום בגלל שאין לך כלים אחרים?

ליאורה שרעבי: בפירוש כן.

ליאורה שרעבי: זה מגיע למצב שאני נותנת את הנתונים גם לפקידת הסעד המחוזית, שאכן מגיעה ויושבת איתי כל שבוע, וזה הדבר היחיד שעוד למעשה מחזיק אותי, ונותן לי עידוד ותמיכה.

ליאורה שרעבי: מתוך שמונה הצווים שהוצאתי, שניים מהם אולי הייתי מוציאה בכל מצב.

ליאורה שרעבי: אני לא יכולה לעמוד עם האצבע בשכל, יש לזה גבול.

ליאורה שרעבי: אני מקבלת דיווחים מהמועצה לשלום הילד, עכשיו מדברים על ילדה שהוצאנו אותה מהבית.

ליאורה שרעבי: הם אומרים לי שבשישי שבת היא כבר היתה ברחוב.

ליאורה שרעבי: קיבלנו סיוע מהמשטרה כדי לאתר את הילדה הזאת.

מיכאל מלכיאור: נשמע את מפקד המשטרה בלוד.

יוסי בוקר: אני אתחיל מהסיום של הדברים שלה.

יוסי בוקר: משטרת לוד עושה לא מעט פעולות שהן פעולות רווחה, ממש כך, זה לא מהתפקיד שלה.

יוסי בוקר: אנחנו עושים ונמשיך לעשות, כי כאשר אנחנו רואים מקרים קשים של ילדים, כמו שאמרתי בפעם שעברה בסכנה - בסוף השבוע הנוכחי ילד בן שמונה מגיע עם כוויות טריות של סיגריות על הפנים.

ליאורה שרעבי: פקידת הסעד היתה שם, והוציאה צו חירום.

יוסי בוקר: כן, פקידת הסעד היתה שם, הוציאה צו, אבל בשורה התחתונה הילד לא הלך לאן שהוא היה צריך ללכת.

יוסי בוקר: הוא הלך לסבתא.

יוסי בוקר: הוא חזר למקום המאויים.

יוסי בוקר: אני אומר שמשטרת לוד מחוז מרכז עושה מבצע אדיר כנגד הסמים כבר חודשיים.

יוסי בוקר: בלוד עובדתית אדוני, בכל הכספומטים לא אותר אפילו גרם אחד של סמים קשים כבר חודשיים.

יוסי בוקר: ישנן תחנות סמים ספוראדיות שמטופלות.

יוסי בוקר: בראשון לציון נפתחו 18 תחנות.

יוסי בוקר: הכותרות בתל אביב זועקות.

יוסי בוקר: לוד זה כאן ביפו.

יוסי בוקר: משטרת ישראל אמונה על אכיפת החוק בנושא של הסמים.

יוסי בוקר: בלוד זה נעשה בצורה חזקה טובה רצינית.

יוסי בוקר: משטרת לוד מחוז המרכז, מקיימת מזה כחודשיים סדר יום, קשר טוב ורציני עם תושבי השכונות ערביות, עם עיריית לוד, אתמול היתה פגישה מצויינת.

יוסי בוקר: התושבים ביחד הולכים לעשות דברים חיוביים למען הקהילה.

עסאם מח'ול: המחסומים עדיין קיימים?

יוסי בוקר: בזכות אותו מחסום איתרנו עוד ילד קטין עם 100 מנות הירואין בתחתוניו בעיר לוד.

יוסי בוקר: מזל שהיה מחסום, אחרת לא היינו מאתרים אותו.

יוסי בוקר: הוא בגיל 16 היום, ואני חושב שהוא זקוק לטיפול.

יוסי בוקר: אם לא היה המחסום הזה אדוני, אולי בגיל 27 היינו מאתרים אותו.

ליאורה שרעבי: פקידת הסעד הוציאה לילד הזה צו חירום.

יוסי בוקר: בשכונות במגזר הערבי, למעט נווה ירק, המצב הוא פרדוקסאלי, קשה.

יוסי בוקר: אין להם פשוט כמעט כלום.

יוסי בוקר: לעומת השכונות שהתרגלו והיה להם עוד משהו, וכרגע הם בנפילה אטומית, גם מה שהיה להם נהרס מול העיניים שלהם.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו הולכים לקראת שיוויון.

יוסי בוקר: בניגוד למה שנאמר כאן, אני מאוד אופטימי.

יוסי בוקר: אני חושב שהטוב ינצח בסופו של דבר.

יוסי בוקר: אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת מח'ול שאת הנושא הזה של ילדים, ולא משנה באיזו עיר, לוד, תל אביב, חיפה, ילדים זה דבר קדוש.

יוסי בוקר: ובילדים אוכפים חוקים, לא מתעסקים עם נושים.

יוסי בוקר: לא מתעסקים עם מחסומים, לא מפרים את הסדר הציבורי.

יוסי בוקר: ילדים צריך למצוא, ואתם יכולים אנשי הכנסת, הנבחרים של המדינה, למצוא ביחד עם אנשי המקצוע את הדרך הקצרה, היעילה, המהירה, הטובה ביותר להצלת הילדים האלה.

יוסי בוקר: עדיף יום קודם.

יוסי בוקר: אמר כאן פרופ' גולדנברג, שהרווחה היא קורבן של המציאות של לוד.

יוסי בוקר: אני גם יכול לשבת ולתת לעצמי כמה לטיפות שאני הקורבן של המציאות בלוד.

יוסי בוקר: אסור לנו להיחשב כקורבנות.

יוסי בוקר: אסור לנו לרחם על עצמנו.

יוסי בוקר: צריך למצוא את הדרכים: דרך חקיקה מהירה.

יוסי בוקר: ושני הנושאים שהעלה מר רון גלבוע שאלה הבעיות האמיתיות.

יוסי בוקר: אם הצליחו להזרים 3 מיליון שקלים, שיזרימו 300 מיליון.

יוסי בוקר: שיזרימו את המשכורות של העובדים האלה, שיחזירו את הידע המצטבר שהולך לאיבוד.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר שהם מוכנים להזרים.

יוסי בוקר: אלה החלטות.

יוסי בוקר: שיבואו אליך בשבוע הבא עם תכניות לפעולה.

יוסי בוקר: אם אני נציג משרד הות"ת, תחייב אותי לבוא אליך עם תכנית פעולה אופרטיבית משבוע הבא מה אני עושה לטובת הילדים האלה.

יוסי בוקר: מה שאמר מיקי, זה ההפסד הכי גדול.

יוסי בוקר: דיברו פה על ספינת הדגל, על מערכת חינוך נפלאה, על רשת מת"נסים מובילה.

יוסי בוקר: זה נכון מאוד בלוד.

יוסי בוקר: צריך ליצור מצב של פנייה ישירה לאותם עובדים לחזור, אבל שיהיה להם למה לחזור.

חיים פוזנר: אנסה לא לחזור על כל הדברים שנאמרו.

חיים פוזנר: אומר רק מספר משפטים.

חיים פוזנר: כפי שאמר מנכ"ל המשרד, משרד הרווחה יעשה כל מאמץ בתנאים הקיימים לעשות מה שאפשר.

חיים פוזנר: כל מה שאנחנו עושים עכשיו בתנאים הקיימים זה אקמול לחולה קשה, מכיוון שכל תשתית השירותים, וכל תשתית העובדים מופעלת על ידי הרשות המקומית.

חיים פוזנר: אם הממשלה תרצה להקים תשתית נפרדת, ראשית, זה יקח הרבה זמן.

חיים פוזנר: שנית, לא יודע מאיפה המקורות.

חיים פוזנר: שלישית, כל משרד הרווחה יכול להישאר שם כדי להפעיל שירותים במקום אחד.

חיים פוזנר: לכן יש שתי אפשרויות, ואלה דברים ברורים.

חיים פוזנר: או שהרשות המקומית עם הזרמת כספים לוקחת אחריות ומטפלת בנושאים.

חיים פוזנר: או שיש ועדה קרואה.

חיים פוזנר: אין פתרון שלישי.

חיים פוזנר: כי הפעלת השירותים צריכה להיות על ידי הרשות המקומית, היא הבעלות שלהם, היא המעסיקה שלהם.

חיים פוזנר: כל הדרכים העוקפות הן כל כך מורכבות וכל כך מסובכות, שניפול על הפרוצדורות.

חיים פוזנר: אני מכיר את הדברים.

חיים פוזנר: בראש רשות מקומית הכל מתנהל שם כמו שצריך, משרד הפנים יצטרך לשתף פעולה.

חיים פוזנר: או שמקימים ועדה קרואה, אין דרך ביניים.

חיים פוזנר: כל הניסיונות כאילו להגיד תשמעו אנחנו מטפלים, אנחנו עוזרים, גם אני עושה את הקטע הזה.

חיים פוזנר: הם בסדר, אבל לא מגיעים לשורש הבעיה, לא לילדים, לא למבוגרים, לא למשפחות, לא למפגרים, לא לאף אחד.

חיים פוזנר: הייתי ביום חמישי בלוד והסתובבתי בשטח.

חיים פוזנר: אתה לא צריך להיות מומחה גדול.

חיים פוזנר: אתה רואה, הכל מוזנח, הכל.

חיים פוזנר: הגנים, הכל על הפנים.

חיים פוזנר: אין שם שום דבר בסדר.

חיים פוזנר: גם הרמזורים לא עובדים, סכנה לנסוע.

חיים פוזנר: לכן אני אומר, אי אפשר להשאיר את הדבר בצורה כזו ולהגיד שזה ישתדל, וזה ישתדל, אין חלופה שלישית.

אליהו ממן: סגן ראש העיר.

אליהו ממן: כל הדברים שנאמרו פה הם נכונים.

אליהו ממן: הבעיה העיקרית היא מה שאמר מיקי שרון, שאם הפתרון לא יהיה מהיר, כל מערכת הרווחה תקרוס בצורה שלא תהיה לה אפשרות לתקן את המאוחר.

קריאות: היא כבר קרסה.

אליהו ממן: תישאר בקריסתה, זו הכוונה שלי.

אליהו ממן: ישנם עובדים שיוכלו לחזור למערכת אם הפתרון הכלכלי של משרד הפנים יהיה מהר יותר.

אליהו ממן: נכון מה שאמרת, הפתרון הוא הזרמת כספים לעירייה.

אליהו ממן: יש אפשרות גם להביא ועדה קרואה, אבל בכל מקרה צריך להעביר הזרמת כספים לעירייה בכל מקרה.

אליהו ממן: לא ייתכן פתרון בלי לשלם משכורת לעובדים.

אליהו ממן: אם לא ישלמו משכורת לעובדים, הם לא יעבדו כמו שצריך, ותעשה כל מה שתעשה, גם אם תביא גיבוי מכיוון משרדי הממשלה, הפתרון הזה לא יהיה פתרון אמיתי.

אליהו ממן: הפתרון האמיתי של עיריית לוד, איך שתבנה אותה, עם ועדה קרואה, עם ראש עירייה שנבחר, הפתרון הוא שהעירייה תנהל את מערכת הרווחה על ידי כספים שיוכלו לשלם את המשכורות.

אליהו ממן: רק כך אפשר לפתור את הבעיה.

אמא מגני אביב: הכספים האלה יילכו לכיסוי הגרעונות.

מיכאל מלכיאור: נפתחו עכשיו חשבונות נלווים, מה שאגב הסבירו לנו לפני שבוע שזה בלתי אפשרי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים להגיע לסיכום של הישיבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נעזוב את הנושא.

מיכאל מלכיאור: חייבים להמשיך את הנושא.

מיכאל מלכיאור: לדעתי צריך לשקול ישיבה השבוע בלוד.

מיכאל מלכיאור: נעשה גם סיור בשכונות השונות, וגם כן נשב עם האנשים במקום.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה נכון לעשות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים בכל זאת להטיל אחריות.

מיכאל מלכיאור: יש אחריות לעירייה, כל זמן שהעירייה יושבת ולא מתפטרת יש לה אחריות.

מיכאל מלכיאור: גם לממשלה יש אחריות.

מיכאל מלכיאור: אני מצליח להגיע לעומק של הדברים עם הממשלה.

מיכאל מלכיאור: חייבים ללכת לראש הממשלה עם הנושא הזה.

קריאה: הוא הבטיח ללוד.

מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים את זה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שאנחנו נזמין את ראש הממשלה, נזמן אותו בדחיפות לוועדה שלנו, כי אנחנו לא יכולים לקבל מצב שאין דין ואין דיין ויש הפקרות מוחלטת לגבי הילדים בלוד.

עסאם מח'ול: הוא התחיל את ההתנתקות בלוד.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מברכים על האקמול כפי שהגדרת.

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו חייבים את הטיפול הנכון.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נפקיר ולא נאפשר שהילדים בלוד יהיו בני ערובה, לא לממשלה, לא לוועד העובדים, ולא לשום גורם אחר.

יצחק קדמן: אני רוצה שננסה אולי לפחות אפשרות אחת נוספת.

יצחק קדמן: אני חושב שצריך להכריז על לוד כאזור מוכה אסון.

יצחק קדמן: כמו שהיתה פורצת רעידת אדמה פיזית, היו מגייסים את כל הכוחות, ושמים בצד את כל השאלות של ועד עובדים, ושל העירייה, ושל משרד הפנים.

יצחק קדמן: אם היתה רעידת אדמה והיו בתים נופלים, אז היו עוזבים את הכל.

יצחק קדמן: מה שקורה בלוד, איננו שונה מרעידת אדמה, לפחות במובן החברתי.

יצחק קדמן: וזה לא רק הרווחה, עולות פה שאלות על איך יתפתחו בתי ספר וגני ילדים בעוד חודש וחצי.

יצחק קדמן: לכן, אני מציע שתהיה פנייה למנכ"ל משרד ראש הממשלה אילן כהן, שהוא איש רציני מאוד, ראש הממשלה ממילא לא יענה, אבל מנכ"ל משרד ראש הממשלה יכול להיות שכן.

יצחק קדמן: צריך להקים מייד ועדת מנכ"לים של כל משרדי הממשלה, כולם, אין אחד שיהיה אפשר לפטור אותו מזה.

יצחק קדמן: ביטחון פנים, הרווחה, החינוך, וכל מי שמדובר בו.

יצחק קדמן: ושיימצא פתרון, ולו פתרון חירום לטווח מוגבל בזמן.

יצחק קדמן: שבזמן הזה ממשלת ישראל תיקח אחריות ישירה על הפעלת השירותים במקום.

יצחק קדמן: אם ירצה הוועד ואם לא ירצה הוועד, יש לי הרבה סימפטיה לוועד העובדים.

יצחק קדמן: לא ועד העובדים אגב, יצר גרעון של 200 מיליון שקל בעיריית לוד.

יצחק קדמן: ולא ועד העובדים אשם שלא שילמו במשך שישה חודשים משכורות.

יצחק קדמן: אל תפילו הכל על גברת שנאלצת להילחם בכל העולם, והיא מוצגת כשורש כל הרע.

יצחק קדמן: יש רעים אחרים.

יצחק קדמן: מוכרחה להיות התערבות ממשלתית של כל משרדי הממשלה.

יצחק קדמן: עשו את זה בעבר בכל מיני נושאים, ואני יודע שאפשר לעשות את זה.

יצחק קדמן: היתה תקופה שהיה גל עלייה גדול מאוד, הממשלה הקימה, הרשויות המקומיות לא יכלו לטפל בזה, מרכזים שישבו בפנים בתוך אותו מבנה, ישב נציג משרד הפנים, ונציג משרד הקליטה, ונציג משרד הרווחה, וכל הנציגים.

יצחק קדמן: זו שעת חירום, וכך צריך להתייחס לעניין הזה.

יצחק קדמן: בשעת חירום צריך למצוא פתרונות לא רגילים.

יצחק קדמן: מה שחיים אומר, ועדה קרואה, תהיה ועדת חקירה שתסיים את עבודתה, יקבלו המלצות, לא יקבלו את ההמלצות, אין זמן לזה.

יצחק קדמן: לא איכפת לי איפה הם יישבו פיזית.

יצחק קדמן: מצידי שיישבו בדיוטי-פרי.

יצחק קדמן: יש מיזוג אוויר, יש מים, יש הכל.

יצחק קדמן: ישבו שם כל נציגי הממשלה, ויתחילו להפעיל את השירותים בעיר הזאת.

יצחק קדמן: זאת עיר קורסת.

עסאם מח'ול: רק להוסיף על מה שאמר ד"ר קדמן קודם, שהמצב בלוד רגוע מדי, שקט מדי.

ליאת גור: אני משתי"ל.

ליאת גור: שאלה אולי למפקד המשטרה ולסגן ראש העיר פה.

ליאת גור: עוד שבוע, שבוע וחצי, מתוכננת הריסת תשעה בתים בלוד, שיעידו פה גם אחרים.

ליאת גור: מדובר במאות אלפי שקלים לבית.

ליאת גור: שוטרים, מחסומים, הליקופטר באוויר וכו'.

ליאת גור: משרד ראש הממשלה שנותן את הכסף הזה, ומרים כל שבוע טלפון גם למשטרה וגם לראש העיר, תהרסו, תהרסו, תהרסו.

ליאת גור: אולי שווה לשקול שינוי בסדר העדיפויות.

ליאת גור: אם מדברים על 600 שמפקד המשטרה אומר בעיתון הארץ, שהם בסכנה לא רק בסיכון, אולי שווה להאכיל ילדים ולהציל אותם, ולא עכשיו להרוס תשעה בתים.

ליאת גור: מדברים על 400 אלף שקלים לבית אחד.

ליאת גור: זה יכול להתבצע כבר בשבוע הבא, מדובר ב-13 ביולי.

מנדיס ספדי: מה את מערבבת חלב ובשר?

מנדיס ספדי: זה לא קשור לעניין.

מנדיס ספדי: הבעיה היא שיש בלוד תושבים שלא מוכנים ללכת לפי החוק, הם מנצלים את המצב של היום כדי לבנות בנייה בלתי חוקית.

מנדיס ספדי: על הפרת חוק אני לא מוכן להגן.

אמא מגני אביב: אלו שני דברים שונים.

קריאה: אני רוצה שיקחו את הכסף הזה ויתנו לילדים שלך.

מנדיס ספדי: נכשלתם, אתם מפגינים בעד הפרת החוק.

עסאם מח'ול: מי שראה את הילדים מבין את מה שהוא אומר.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מטפלים בשאלה הזאת, וצריכים לטפל ביתר השאלות.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, טעות מצידך לגרום לכך במקום שנוכל לטפל ברצינות בשאלה אחת, את אומרת לא, שיטפלו בבעיה אחרת.

מיכאל מלכיאור: זו לא הבעיה של התקציב, זו לא הבעיה של ה-400 אלף שקל.

מיכאל מלכיאור: לא זאת הבעיה.

ליאת גור: שיעבירו לילדים.

מנדיס ספדי: זה לא שייך לוועדה הזאת.

מנדיס ספדי: אל תעשו פה פרובוקציה.

מיכאל מלכיאור: זה טיעון טוב ונכון.

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו רוצים פה להגיע לפתרונות לגבי הילדים היהודים והערבים בלוד, אזרחי מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הפתרון לא נמצא בנושא של הריסת בתים.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד נגד הריסת הבתים.

מיכאל מלכיאור: גם שם יש ילדים, ויש מבוגרים.

מיכאל מלכיאור: זה לא הנושא.

עסאם מח'ול: אני חושב שמפקד המשטרה השתכנע.

יוסי בוקר: אנחנו נגד הריסת בתים.

יוסי בוקר: אנחנו בעד אכיפת שלטון החוק.

מיכאל מלכיאור: לא ניכנס לזה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: ביקשנו דיון מהיר בשותפות עם ועדת הפנים.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע אם יש התקדמות בנושא.

מיכאל מלכיאור: עומדים להרוס בשבוע הבא בתים, זה באמת דבר דחוף.

מיכאל מלכיאור: אני חוזר להחלטות שקיבלנו.

מיכאל מלכיאור: גם בעקבות הדברים של ד"ר קדמן, הוא מציע לרדת דרגה מראש הממשלה למנכ"ל משרד ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שצריכים לפתור את ראש הממשלה מאחריות.

מיכאל מלכיאור: הוא קיבל בעצמו אחריות ציבורית למצב בלוד.

מיכאל מלכיאור: הוא אישית קיבל על עצמו.

מיכאל מלכיאור: אני אבוא בדברים גם איתו וגם עם המנכ"ל שלו.

מיכאל מלכיאור: הוא יכול למנות את המנכ"ל כנציג.

מיכאל מלכיאור: אין ספק שהוא אדם רציני, שיכול לקחת את הדברים שהחלטנו עליהם פה לידיים.

מיכאל מלכיאור: אסור לנו להפוך שום נושא.

מיכאל מלכיאור: שום דבר לא מצדיק את ההפקרות של הילדים.

מיכאל מלכיאור: נעקוב אחרי הדברים.

מיכאל מלכיאור: גברת רוזן, אנחנו לא נפקיר את הילדים, לכן נמשיך להיאבק בכלים שיש לכנסת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא ממשלה.

מיכאל מלכיאור: את נמצאת בכנסת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו גוף שיכול לצעוק, לפקח, לחוקק חוקים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים להיות במקום הממשלה.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו נדרוש - לא קוראים, לא מבקשים, לא מתחננים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו דורשים מהממשלה לעשות את מה שהממשלה אחראית עליה.

מיכאל מלכיאור: היא גם אחראית לפי חוק.

מיכאל מלכיאור: יש גם חוק שמאפשר לילדים זכויות בסיסיות במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הם לא חוקים מפותחים, אבל יש מספיק חוקים במדינת ישראל כדי לטפל במצב הנוכחי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים לקבל מצב, גם כאשר משרד הפנים אומר שזה לא העניין שלהם, ומשרד הרווחה לא יכולה לעשות מעבר למה שהיא עושה, ואז אין אחראי בכלל.

מיכאל מלכיאור: אז בסדר, נטפל בממשלה כקולקטיב שאחראי על דבר שקורה באמצע מדינת ישראל היום.

מיכאל מלכיאור: הכתובת היא הממשלה וראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: אלו אנשים שלקחו על עצמם, אפילו התנדבו לקחת על עצמם אחריות על מה שקורה במדינת ישראל, לביצוע ואכיפה של חוקים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נדרוש מהם לקיים את ההבטחה הזאת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לעשות את זה כולם ביחד.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שלכל אחד יש הבירוקרטיה והתקנות, והכל נכון.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, כשיש מצב חירום אז מטפלים בכלים של חירום.

מיכאל מלכיאור: לא מטפלים בכלים של יום יום, כאשר יש מצב כמו שקראנו לזה – מוכת אסון, אתה תטפל במצב ולא באקמולים.

מיכאל מלכיאור: זה לא חדר עדיין לממשלה.

מיכאל מלכיאור: אני שמח על הצעד הקטן שהוא התקדמות מאז הישיבה הקודמת.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שיהיו צעדים נוספים שיקרו במשך השבוע הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם על ההשתתפות.