הוועדה המיוחדת לקידום מעמד הילד, כנסת 16, פרוטוקול מספר 41, 2004-02-10 12:45

מיכאל מלכיאור: ברוכים הבאים.

מיכאל מלכיאור: נציגי רשויות וערים מרחבי הארץ מצפון ומדרום.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד מעריכים את המאמץ שבימים מטורפים, שבהם יש לכם דברים קשים ביותר בסדר היום, שאתם משקיעים את המאמץ לילדים, כי זו המטרה של כל מה שאנחנו עושים.

מיכאל מלכיאור: יש לנו פה גם נציגים של כמה משרדי ממשלה ושל המשטרה, אנשים שאנחנו עובדים אתם בקביעות: משרד העבודה ומשטרת ישראל, משרד הבריאות, משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אלה הם המשרדים שבוועדה שלנו אנחנו עובדים איתם בקביעות.

מיכאל מלכיאור: כפי שאתם יודעים, הכנסת חוקקה חוק בשנת 2000 לתיקון פקודת העיריות, להקמת ועדות לקידום מעמד הילד בכל רשות מקומית.

מיכאל מלכיאור: לא כל העיריות עשו כן, היו חלק שעשו – אנחנו לא מדברים על ירושלים – ובעקבות הפנייה שלנו לוועדה של היום היו כאלה שהזדרזו ועשו מה שצריך כחוק.

מיכאל מלכיאור: זה כמובן כלי.

מיכאל מלכיאור: הקמת ועדה יכולה להיות שום דבר, וזה יכול להיות עולם ומלואו.

מיכאל מלכיאור: יש המון רעיונות, ויש מקומות שהתחילו לנצל את הוועדות האלה כדי לעשות עבודה חשובה ביותר עם ילדים.

מיכאל מלכיאור: יגידו, המצב הכלכלי שלנו מאוד קשה, ובצדק; יש גם הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות גם במסגרות הקיימות: בתי-ספר וגנים ושיתוף ילדים במסגרות שונות, אנחנו מאוד מעודדים את זה.

מיכאל מלכיאור: היה חסר לנו כלי מרכזי שיעבוד בין הוועדה בכנסת שפועלת נמרצות בכל מיני נושאים לבין הגופים המונציפלים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לקבל מכם היזון חוזר ולשמוע מכם רעיונות והצעות ופיתוח.

מיכאל מלכיאור: זו הוועדה הראשונה בכנסת שעושה את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: פה זו האינטגרציה בין הגוף הצנטרלי לבין הפעילות ברשויות כדי שנוכל לעבוד בשיתוף פעולה הדוק.

מיכאל מלכיאור: זו המטרה של כל העבודה, אחר-כך נשמע איך נשיג את המטרה גם דרך הכלי של האתר.

מיכאל מלכיאור: זה באמת חדשני, וחשוב שזה יהיה בכל הוועדות פה כדי שיהיה קשר יותר אינטגרלי של עבודה.

מיכאל מלכיאור: זה חשוב ביותר בתקופה הזאת, כי הילדים לפי המדיניות של התקציבים האחרונים שעברו בשנה שעברה והשנה הילדים הם באמת הקורבנות הראשונים; הילדים לא מצביעים ולא מפגינים, ואם חסר כסף מפילים את זה על הילדים.

מיכאל מלכיאור: הם הפכו להיות קורבנות של המדיניות הכלכלית-חברתית של מדינת ישראל בכל מובן המילה.

מיכאל מלכיאור: דיברנו על זה באריכות, היה לנו משפט ציבורי על זה.

מיכאל מלכיאור: המצב באמת קשה בכל התחומים שנוגעים לילדים, והוועדות אמורות לטפל בהם, הכול.

מיכאל מלכיאור: לילדים שמתחת לגיל 18 אין הגנה, וזה התפקיד של הוועדה: לראות את הנושאים שנוגעים לילדים מנקודת המבט של הילד: הצרכים של הילד, הזכויות שלו, אין מישהו אחר שיגן עליהם.

מיכאל מלכיאור: כל מיני גורמים אחרים יגנו על האינטרסים הכלכליים של מערכות אחרות, שהם אינטרסים לגיטימיים, אבל רק הוועדה הזאת תראה את הדברים מההיבט שטוב גם לילדים, להתפתחות שלהם, מה שמגן עליהם בפני מה שקורה היום.

מיכאל מלכיאור: הנתונים קשים ביותר.

מיכאל מלכיאור: תספר פה נציגות המשטרה שבשבוע הבא יפרסמו את מה שקרה בתחום הפשיעה של ילדים.

מיכאל מלכיאור: אני מניח שאלה דברים קשים ביותר.

מיכאל מלכיאור: אין מישהו חוץ מהרשות המקומית שיכול להיות עם האצבע על הדופק, לבדוק את הבעיות וגם לטפל בהן גם במסגרות המצומצמות הכלכליות שיש ולטפל בנושאים הקרובים ביותר שאתם יודעים לטפל בהם.

מיכאל מלכיאור: לכן חשוב שבכל עירייה תהיה ועדה בתוך המועצה שלו, אם אנשי המקצוע שעובדים עם כל הגורמים.

מיכאל מלכיאור: זה שהוא יידע שיש לו אנשים שיישבו על הדבר הזה והם לא יוותרו על זה, זה חשוב ביותר.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו זקוקים לרעיונות.

מיכאל מלכיאור: התפקיד של האתר הוא גם כדי לקבל היזון וגם כדי שאתם תוכלו לשלוח רעיונות, להציע ולספר, אבל גם כדי שאתם תוכל ליצור קשר זה עם זה.

מיכאל מלכיאור: זה יהיה מיועד רק לוועדות, לא לשאר הציבור.

מיכאל מלכיאור: לשאר הציבור יש לנו אתר אחר:

מיכאל מלכיאור: אתר לילדים שאנחנו רוצים לפתח כדי שיעבוד לצד האתר הזה.

מיכאל מלכיאור: האתר שנציג פה מיועד רק לכם, כל מי שמופקד על שלום הילד, עתיד הילד ועל טובת הילד כי אי-אפשר לסבול מה שקורה עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהאתר הזה יהיה חלק מהפעילות המשותפת שנוכל להביא חזרה למקום שילדים צריכים להיות בתוך החברה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות למי שעסק במלאכה, טרח והכין את החומר היפה שקיבלתם פה, לאילנית, ולכל האנשים הנפלאים שעשו את הכול, אני לא מכיר את כולם.

מיכאל מלכיאור: אני מעביר את זכות הדיבור לאנשים שמבינים כדי שיסבירו לכם איך הדבר הזה אמור לעבוד, ואנחנו נשמע גם מגורמים שונים על התפתחויות שיש בתחום הזה.

מיכאל מלכיאור: גם המשטרה מכינה אתר שיכול להיות מאוד שימושי ולהתחבר לאתר הזה.

מיכאל מלכיאור: את כל הדברים נשמע בהמשך.

מיכאל מלכיאור: רחל היא מנהלת הוועדה, היא המנהלת של כולנו.

רחל סעדה: האתר הזה נקרא הוועדה לקידום מעמד הילד בעירייה.

רחל סעדה: בעירייה מסוימת אתם בוחרים בשם משתמש.

רחל סעדה: קיבלתם טופס לבחור בשם משתמש ובסיסמה, תחזירו לנו את הטופס הזה, ואנחנו ניתן לכם הרשאה להתחבר לאתר שנבנה פה.

רחל סעדה: אם למשל עיריית ירושלים נכנסת לאתר היא רואה דברים שאני בוועדה לקידום מעמד הילד בראשות מיכאל מלכיאור.

רחל סעדה: אני מזינה את האתר לפי בקשותיו.

רחל סעדה: בשבוע שעבר הייתה, למשל, ישיבה משותפת ל- 4 ועדות על עישון נרגילה של בני-נוער.

רחל סעדה: יש מחקר שנעשה בבית-חולים מאיר עם נתונים מעניינים.

רחל סעדה: אני חושבת שהוועדה לקידום מעמד הילד בעיריית ירושלים ובכל העיריות יידעו על המחקר הזה, כי לא כולם קוראים עיתונים, ובעיתון המידע הוא לא תמיד מדויק, ולא כולם נכנסים לאתר הוועדה כדי לראות מה נאמר ומה נעשה.

מיכאל מלכיאור: יש דברים אופרטיביים שנקבעו כמסקנות של ישיבה כזאת.

רחל סעדה: יש כל מיני נושאים חשובים, זו פשוט הייתה הישיבה האחרונה.

רחל סעדה: יש כאן אפשרות להעביר הודעה לעיתונות עם כל הדיווח על המחקר ועל החלטות הוועדה ואפשרות להגביר את המודעות לנזקים ולתוצאות התופעה.

רחל סעדה: זאת דוגמה אחת של הודעה שאתם יכולים לקבל.

רחל סעדה: נשמח לשמוע מכם הערות.

רחל סעדה: מתוכננת ישיבה חשובה לסוף מרס.

רחל סעדה: חבר הכנסת חושב שצריך אנשים מהשטח, מהרשויות, ואנחנו מודיעים עליה: בחודש מרס תתקיים ישיבה עם מוטי וינטר לגבי שירותים בקהילה לילדים בסיכון.

רחל סעדה: שירותים בקהילה שייכים ללשכת הרווחה והחינוך.

רחל סעדה: אני מודיעה ומבקשת להזמין אתכם ולשלוח לנו חומר לקראת הישיבה הזאת כדי שנוכל להתארגן.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להוסיף.

מיכאל מלכיאור: חשוב לנו מאוד, כי אנשים יושבים במקומות רחוקים, ולא תמיד יודעים איזו ישיבה יש היום בוועדה.

מיכאל מלכיאור: יש כמה נושאים שחיוני מאוד לקבל מכם את הידע שלכם.

מיכאל מלכיאור: הנושא של סגירת שירותים בקהילה והשירותים החוץ קהילתיים; יש עניין של תקנים של ילדים בפנימיות, ואם אתם נמצאים בישיבה כזאת יחד עם הגורמים שמחליטים על הנושא: משרד האוצר ומשרד הרווחה, אתם יכולים לתת נתונים שלנו אין הכלים להם.

מיכאל מלכיאור: זה חשוב לכם וחשוב לנו כדי שהעבודה שלנו תהיה יותר נכונה ויעילה.

מירב אבגי: כשאת מבקשת להתייחס לרמת המטֶריה בתוך הנתונים, יש אפשרות לשלוח מייל נוסף על הכניסה לאתר כדי שאני לא אצטרך להיכנס כל הזמן לאתר לראות את העדכונים.

רחל סעדה: חשבנו על זה.

רחל סעדה: אני אדאג, לכן אני מבקשת מכולם את הדואר האלקטרוני, אנחנו נכניס אתכם לרשימה, ובלחיצת כפתור תהיה הודעה חדשה ותיכנסו.

מיכאל מלכיאור: במשרד החינוך לא מבינים שיכול להיות כזה דבר.

רחל סעדה: בכלי הזה אני יכולה למסור גם תשובות לפניות של העיריות, אבל זה מסך שכל העיריות יכולות להיכנס אליו, זה משותף לכולם.

רחל סעדה: יש מאות דוגמות; אנחנו פה בכנסת, אבל אתם בשטח יכולים להוסיף עוד הרבה דברים ולהשתמש בכלי שמקשר בינינו.

רחל סעדה: אני שולחת הודעות לכל הרשויות: החלפת מידע, סיכום על דיון, החלטות שהיו בכנסת וחשוב שהוועדה תדע.

יוסי סבג: אני קצין ביקור סדיר.

יוסי סבג: האם יש אפשרות לעזור לילד שיש אתו בעיה מסוימת?

רחל סעדה: חבר הכנסת מלכיאור מקבל פניות רבות מהציבור, ואנחנו עוזרים.

מיכאל מלכיאור: עוזרים כפי שאנחנו יכולים.

רחל סעדה: לפי פניות בכתב אנחנו מתווכים, עוזרים ופונים למשרד הרלוונטי.

רחל סעדה: זו עוד דרך שאפשר לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: זו עוד דרך שאתם יכולים להשתמש בה כדי להפעיל לחץ להיענות לצרכים שלכם.

רחל סעדה: מכאן תוכלו להגיע לאתר הכללי של הוועדה לזכויות הילד בכנסת.

רחל סעדה: יש פה דואר אלקטרוני שלנו; יש אפשרות גם להיכנס לדואר של חבר הכנסת מלכיאור ולכל חברי הוועדה שלנו.

רחל סעדה: זה האתר הכללי של הכנסת.

רובין טרייטסמן: אני רוצה להוסיף, שהמסך הזה הוא מיוחד לעיריית ירושלים.

רובין טרייטסמן: מי שנכנס דרך עיריית ירושלים רואה רק את זה, וההודעה הרביעית היא רק לעיריית ירושלים.

רובין טרייטסמן: אם אני נכנסת מעיריית תל-אביב אני לא רואה את ההודעה הזאת.

רחל סעדה: אם אני רוצה לשלוח הודעה מעיריית ירושלים לוועדה בכנסת, אני כותבת כותרת ואת תוכנה של ההודעה.

רחל סעדה: האפשרויות רבות ומגוונות.

רחל סעדה: אנחנו מעוניינים לקבל גם דיווח על ישיבות הוועדות לקידום מעמד הילד בעירייה.

טובה בן ארי: אפשר להוסיף פרוטוקול של הישיבה.

מיכאל מלכיאור: כן, תהיה אפשרות כזו.

רחל סעדה: הכול אפשרי.

ניר שריג: מי רואה את ההודעות ששולחים?

ניר שריג: רק אתם או כל שותפי האתר?

רחל סעדה: פה רק הוועדה בכנסת יכולה לקרוא את זה.

רחל סעדה: בחלק הדיונים זה פתוח לכולם.

מיכאל מלכיאור: אם אתם רוצים שכולם יראו את זה תבקשו לפרסם.

רחל סעדה: הבקשה לפרסום צריכה לעבור דרך מזכירות הוועדה.

קריאה: מה שם האתר?

מיכאל מלכיאור: בחומר שקיבלתם יש השם של האתר.

קריאה: נכנסים לאתר של הכנסת, ודרך הכנסת לוועדות הכנסת ומשם לוועדה לזכויות הילד.

רחל סעדה: בקישור לדיונים, זו הוועדה לזכויות הילד בכנסת אנחנו מחליטים על נושא ורוצים לשמוע מכל העיריות על העלאת נושא לדיון ברמה לאומית.

רחל סעדה: אני בחרתי למשל בנושא של היפגעות ילדים.

רחל סעדה: הייתה לנו ישיבה, ואנחנו רוצים החלפת מידע עם העיריות; אולי יש לכם רעיונות, היו לכם תוכניות, דברים ששיפרו מאוד את המצב בתאונות הבית.

רחל סעדה: כל אחד יכול להגיב ולהוסיף תחת הכותרת הזאת ולהתייחס לנושא הדיון שאנחנו מעלים.

רחל סעדה: זה משותף לכל העיריות ולכל הוועדות, וכולם רואים את זה ודנים זה עם זה דרך האתר.

רחל סעדה: פיתחנו גם פורום של ילדים.

רחל סעדה: זה יהיה דרך האתר של הוועדה בכנסת.

טובה בן ארי: מי מנחה את הפורום של הילדים?

טובה בן ארי: לא יכול להיות שרק ילדים ידברו עם עצמם.

רחל סעדה: ממש לא.

קריאה: לאילו גילאים זה מיועד?

רחל סעדה: לכל הגילאים.

קריאה: יש הבדל בין ילד בכיתה ח' לילד בן 17.

רחל סעדה: זה האתר, הוא הרבה יותר צבעוני ונחמד.

רחל סעדה: הוא כבר מוכן.

רחל סעדה: יש שתי אפשרויות: יש רשימת נושאים לדיון כמו פורום לכל דבר.

רחל סעדה: נושא שאנחנו בוועדה לזכויות הילד רוצים לדעת מה דעתם של הילדים בנושא ספציפי – כמובן, בהנחיית יושב-ראש הוועדה – מעלים את זה לדיון ומחכים לתגובות.

רחל סעדה: פה יש אפשרות לילדים לפנות אישית למזכירות הוועדה בלי שאף אחד יראה.

רחל סעדה: בהמשך תהיה אפשרות לחלק לפי נושאים: חינוך, בריאות, שעות הפנאי של בני-נוער.

אלירן ביטון: התאמצתי לבוא מקרית שמונה.

אלירן ביטון: אם בעתיד תהיה אפשרות לבצע לפי קטלוג של סעיפים יהיה קשה לסווג את כל ההודעות שיהיו, ואחרי זה להכניס אותן רטרואקטיבית.

אלירן ביטון: רצוי שמהתחלה יהיו הקטגוריות כדי שנוכל להכניס את ההודות לפי הסיווגים בהתחלה.

רחל סעדה: אני יודעת שבמערכת הניהול שלי יש לי אפשרות למיין לפי ילדים.

אלירן ביטון: אם צפויות לנו הרבה הודעות – 500 הודעות – ונצטרך לחפש אחת אחת לא לפי נושאים זה לא יהיה יעיל.

מיכאל מלכיאור: זה ברור.

מיכאל מלכיאור: ניקח את זה לתשומת-הלב.

טובה בן ארי: איזה סוג של אינפורמציה יהיו בפורום של ילדים כדי שנוכל לטפח תרבות של זכויות אדם וזכויות ילדים?

טובה בן ארי: איך נוכל ללמד שיעור אינטראקטיבי שכל הילדים שייכנסו יוכלו להיעזר בו?

רחל סעדה: נתייעץ איתך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נכנסים לשדה שהוא לגמרי חדש.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חושבים שמאוד חשוב להשתמש בכלי הזה, וברור שצריכים לעשות את זה בצורה מושכלת כדי שזה יהיה כלי לזכויות הילד ולא להיפך, לא כל זבל שאנחנו יודעים שלמשטרה אין כוח לטפל בו.

קריאה: יש לי שאלה ברמת הרצון של הוועדה הזאת:

קריאה: בכל רשות מטעם משרד העבודה והרווחה יש אנשים שמטפלים בשלום הילד.

קריאה: מה הסיבה של הוועדה?

מיכאל מלכיאור: כולם הסכימו שאין מישהו שמסתכל על העניין מההיבט של זכויות הילד.

מיכאל מלכיאור: גם בנושא כמו רווחה בנושא של בתים שמתפרקים, השאלה היא מה הזכות של הילד?

מיכאל מלכיאור: האבא לוקח את הזכות של האמא, אבל מי לוחם על זכויותיו של הילד?

מיכאל מלכיאור: מי דואג גם במערכת הרווחה לאינטרסים הלגיטימיים שיש לילדים?

קריאה: העובד הסוציאלי.

מיכאל מלכיאור: אבל העובד הסוציאלי לא תמיד יהיה מישהו שישים את זה במוקד.

מיכאל מלכיאור: אני רואה בכנסת לאילו דברים שונים אנחנו מגיעים לעומת ועדת הרווחה והבריאות, העלייה וכל מיני אינטרסים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אלה אינטרסים של המדינה, אבל אף אחד לא מסתכל על הזכויות הבסיסיות של הילדים.

מיכאל מלכיאור: לפני שש שנים הוקמה ועדה במשרד המשפטים כדי להגן גם בחקיקה על התיאום בינה לבין האמנה לזכויות הילד שישראל חתומה עליה.

מיכאל מלכיאור: ישבה ועדה בראשות השופטת רוט-לוי והסתכלה קודם כל מההיבט של זכויות הילד.

מיכאל מלכיאור: זה אחרת לגמרי.

מיכאל מלכיאור: עכשיו יצא הכרך השישי של כל הנושאים שצריכים תיקון בתקנות ובחקיקה כדי לתאם את המצב של הילדים לדרישות הבינלאומיות שאנחנו חתומים עליהן.

מיכאל מלכיאור: צריך שהדברים האלה יגיעו גם לשטח, לא רק לרמה של חקיקה בכנסת.

מיכאל מלכיאור: יש לנו הרבה חקיקות טובות בכנסת שלא מיישמים, ולכן מאוד חשוב שלמי שאכפת נושא החברה הישראלית – והילדים בפרט, שהם 34%, שהוא המספר הגדול ביותר שיש בעולם המערבי – מישהו צריך לדאוג את הדאגה לילדים.

מיכאל מלכיאור: תראו את הקיצוצים האחרונים: 600 מיליון שקל לקחו מהביטוח הלאומי של הילדים, כי זה הדבר הכי קל.

מיכאל מלכיאור: אני לא נכנס לעניין אידיאולוגי אם צריך או לא, אבל זה היה הדבר הכי קל.

מיכאל מלכיאור: לכן בתוך כל האיזונים שיש בעירייה והאינטרסים, יש מישהו שנלחם על האינטרס של הילדים.

מיכאל מלכיאור: בחברה שלנו היום זה יותר נחוץ מאי-פעם בעבר כי באמת מפלים אותם והם הופכים להיות קורבנות של כל הגזרות.

ניר שריג: הקמנו את הוועדה בקדנציה הקודמת בכפר-סבא.

ניר שריג: זה קודם כל להושיב את כל הגורמים שעוסקים בשירות לילד, ויחד עשינו אחד-אחד.

ניר שריג: אולי זה נשמע בנאלי, אבל אני לא מכיר מסגרת אחרת שעושה את זה.

ניר שריג: יש כל מיני מסגרות אחרות עם אג'נדות אחרות, וכדי לשים את הילד עצמו במרכז זה הפורום היחיד שקיים.

מיכאל מלכיאור: יש כל מיני רעיונות.

מיכאל מלכיאור: זה כמובן דבר בסיסי ביותר.

מיכאל מלכיאור: הניסיון עם כפר-סבא בשנה האחרונה הוא שיש כל הזמן תיאום עם הגורמים השונים, והילד במרכז, לא אינטרסים אחרים במרכז.

מיכאל מלכיאור: יש המון רעיונות מה אפשר לעשות, ואני מניח שחוץ מהרעיונות האלה השמים הם הגבול לגבי הרעיונות שאפשר להפעיל כדי שתהיה לנו חברה יותר טובה, יותר צודקת, שוויונית ומשתפת.

מיכאל מלכיאור: הבעיה היום מאוד עמוקה: שליש מהילדים היום במדינת ישראל חיים מתחת לקו העוני, ויש לזה השלכות.

מיכאל מלכיאור: מי דואג להשלכות האלה אם לא מי שאחראי לטיפול הקרוב – הרשות המקומית.

קריאה: גם לרשות המקומית יש הקיצוצים שלה, אז הכול יהיה יפה על הנייר, ואנחנו נחזור לאותה נקודה, שאין תקציב.

מיכאל מלכיאור: את צודקת, אני לא חולק עלייך, על זה עוד יהיו ויכוחים.

סוזי בן-ברוך: זה חוסך תקורות.

סוזי בן-ברוך: החוק נולד במשטרת ישראל.

סוזי בן-ברוך: החוק הזה נולד לפני כ- 6 שנים כשישבנו במשטרת ישראל עם גורמים אחרים ושאלנו מה קורה עם פשיעת הנוער בישראל.

סוזי בן-ברוך: בוועדה הראשונה ישב נציג מכל משרד ממשלתי ונציג מכל עמותה ציבורית או ארגון אחר שעוסק בילדים ונוער.

סוזי בן-ברוך: בסופו של דבר הבאנו רעיון לכנסת – יו"ר הוועדה אז הייתה תמר גוז'נסקי – והצענו מודל משולב: איך גורמים לכל הגורמים לשבת יחד ליד שולחן אחד.

סוזי בן-ברוך: יש רשויות מקומיות שנציג הרווחה בכלל לא מדבר עם נציג החינוך; נציג חינוך אחד לא מדבר עם נציג חינוך אחר.

סוזי בן-ברוך: אני אומרת בצער, שכגורמי משטרה אנחנו יותר אובייקטיביים: אנחנו לא בעד זה ולא נגד זה, לכן יכולנו להציע רעיון כזה.

סוזי בן-ברוך: בסופו של דבר לקחו את הרעיון הזה בכנסת והפכו אותו לחוק שנקרא "חוק פקודת העיריות".

סוזי בן-ברוך: אנחנו גם הצגנו מודל ליישום החוק הזה.

סוזי בן-ברוך: בחצי שנה אחרונה התחברנו עם גורם חוץ, אנחנו עומדים להעלות אתר שכמעט מוכן, והרעיון הוא שהחוק הוא במרכז; המודל איך מיישמים את החוק הזה; מספר רעיונות איך לשלב מספר גורמים יחד; איך יוצאים למיפוי ברמת היישוב – מה קורה אצלי ביישוב.

סוזי בן-ברוך: ראש הרשות אחראי על החוק הזה, ועומד בראש ועדת ההיגוי היישובית.

סוזי בן-ברוך: מחלקים את הוועדה לתתי נושאים, למשל, אם אנחנו יודעים שביישוב הזה יש בעיה של סמים, אלימות; נוער עולה, נוער מתנדב – גם דברים טובים – הוא ממנה ראשי ועדות שבראש כל תת ועדה יש אנשים העוסקים ספציפית בנושאים של סמים, אלימות וכו'.

סוזי בן-ברוך: יוצאים לדרך במשך חודש-חודש וחצי כשיש להם מודל מה הם מחפשים, אילו שאלות הם שואלים.

סוזי בן-ברוך: הם פונים אחרי זה עם תשובות ונותנים תמונת מצב עכשיוית באותו יישוב, מה הצרכים לשיפור המצב, וכמה זה עולה.

סוזי בן-ברוך: ראש הרשות המקומית אחרי חודש-חודש וחצי מקבל מ- 4 ראשי תתי ועדה תמונת מצב מה קורה אצלו ביישוב על נושאים שהם בחרו לדון בהם, ואז הוא מחליט איך הוא רוצה לשים את המוקד באותה שנת עבודה: האם על סמים; על אלימות; על נוער עולה; על כוח התנדבותי או משהו אחר.

סוזי בן-ברוך: כשאני הצגתי את הנושא בכנסת הוא התחיל לרוץ בכמה יישובים בארץ.

סוזי בן-ברוך: כשקציני הנוער מציעים אותו הם גורם אובייקטיבי לחלוטין, לכן גם קיבלו אותם.

סוזי בן-ברוך: מנכ"לית משרד החינוך אימצה את המודל הזה לפני כשנתיים וחצי; הוא נקרא מודל אס"א – אלימות, סמים ואלכוהול – והוא מציע תוכנית מערכתית והוליסטית, ונוסף על התרגום של החוק הוא מציע תוכנית הוליסטית, ואנחנו מציעים לבדוק מה קורה ברמת היישוב בכל אוכלוסיית הילדים והנוער.

סוזי בן-ברוך: זה מתחיל מהזכויות, דרך החובות, דרך הטיפול והשיקום של בני-נוער שנפלו לפשיעה.

סוזי בן-ברוך: היתרון הגדול שאנחנו רואים היום כאשר זה רץ במספר שנים לא קטן בכ- 72 יישובים בינתיים הוא שיש מי שלקח את כל המודל, יש מי שלקח אותו בחלקו, יש מי שעשה מעבר לו.

סוזי בן-ברוך: באתר שלנו גם יהיו מודלים שהתפתחו בעקבות המודל הזה, והפרוייקטים המודליים שמלווים את המודל הזה.

סוזי בן-ברוך: אנחנו קיבלנו הסכמה מכל השותפים להתחבר לכל משרדי הממשלה האחראים לאתרים שלהם, כלומר יהיה קישור בין האתר שלנו לבין האתרים האחרים ומאתרים אחרים לאתר שלנו.

סוזי בן-ברוך: למשל, פרויקט חויה שמשותף ל- 12 גורמים ביישוב אפשר למצוא באגף בכל אתר של השותפים.

סוזי בן-ברוך: כלומר, אנחנו שותפים, זה שאנחנו דחפנו את זה, זה לא אומר שאנחנו מובילים.

סוזי בן-ברוך: כולם שותפים לרעיון הזה, ולכן כולם נכנסים כשותפים לפרויקט הזה.

סוזי בן-ברוך: יש שם פורום לבני-נוער;

סוזי בן-ברוך: יהיו שם מאמרים בנושא ילדים ונוער; יהיו מחקרים בנושא ילדים ונוער; ויהיה אדם שיקבל משכורת כדי להשיב במהירות האפשרית לשאלות של ילדים ובני-נוער.

קריאה: איך מתחברים לזה?

סוזי בן-ברוך: מוביל את זה במשרד סגן השר.

סוזי בן-ברוך: אנחנו נודיע לכל ראשי הרשויות המקומיות בזמן פתיחת האתר בקרוב.

מיכאל מלכיאור: דרך אתר הכנסת אתם תקבלו את כל האינפורמציה.

מיכאל מלכיאור: למרות שיתוף הפעולה ההדוק בינינו לא ידענו זה על זה, אבל זה ייעשה במשותף.

מרינט וקנין: אנחנו יודעים שברשויות המצב בכי רע מבחינה תקציבית.

מרינט וקנין: האם הכנסת או הוועדה הזו תוכל לממן חלק מהפעילויות?

מיכאל מלכיאור: אני מצטער לספר לך שיש במדינת ישראל חלוקת רשויות.

מיכאל מלכיאור: אולי זה דבר טוב, אבל לכנסת אין הזכות לממן פעילויות; הכנסת היא הגוף המחוקק במדינת ישראל.

מרינט וקנין: אם נרצה להביא הרצאה בנושא אלכוהול, למשל.

מיכאל מלכיאור: אני אומר שוב, הכנסת לא מממנת, אבל אולי נוכל למצוא גורמים גם דרך האתר שיכולים לעזור.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עובדים גם עם כל העמותות במדינת ישראל ששותפים לכל עבודת הוועדה שלנו ובאים לכל הישיבות.

מיכאל מלכיאור: זה כלי שאולי אפשר להיעזר בו, אבל הכנסת או הוועדה לא יכולה לממן שום דבר, אין לוועדה שום תקציב, בקושי לשלם את המים ואת המיץ שאתם שותים פה.

מיכאל מלכיאור: אבל חוץ מתפקידי החקיקה אנחנו גם מפקחים על עבודת הממשלה ולהמליץ המלצות ולעיתים יותר מזה – לדרוש דרישות ככל האפשר.

מיכאל מלכיאור: לכן גם בזה אפשר להפעיל את הוועדה.

סמי מלול: ממלא מקום ראש העיר קריית-שמונה.

סמי מלול: מניסיון אסור להיכנס למערכות ביורוקרטיות מהסוג שדיברה עליו נציגת המשטרה.

סמי מלול: זה בדיוק מרשם שלא יקרה כלום.

סמי מלול: לדעתי, חשיבות הוועדה היא בתיאום בין כל הגורמים היום ברשויות.

סמי מלול: יש הרבה גורמים שעוסקים בטיפול בילד, בנוער וכדומה, ויש חשיבות גדולה לוועדה בתיאום הפעילות ולדאוג שמשאבים בתקציב העירייה יסומנו לטיפול בילדים.

סמי מלול: ב- 20 שנה שאני נמצא ברשות קמים ונסגרים פרוייקטים בקצב גדול מאוד.

סמי מלול: לדוגמה, הרשות למלחמה בסמים עם המועצה הציבורית וגוף אחר, ומרוב עצים לא רואים את היער.

סמי מלול: אסור להפוך את העניינים האלה לעניינים ביורוקרטיים ומורכבים.

סמי מלול: צריך שזה יהיה בפשטות; זו ועדה שצריכה לתאם בין כל הגורמים שנמצאים ברשות ולדאוג שהמשאבים הרשותיים והממלכתיים יופנו לטיפול בילד ובנוער.

מיכאל מלכיאור: יש ועדות שכבר הלכו הרבה מעבר לזה, ואני חושב שזה דבר חיובי.

מיכאל מלכיאור: זה ודאי דבר בסיסי.

סמי מלול: היום לא הייתה ברשות שום ועדה לתיאום בין כל הגורמים: בין הרווחה לבין החינוך לבין המתנ"סים לבין עמותות.

סמי מלול: ועדה כזאת יכולה להשיג את האפקט הרציני ביותר מבחינת עבודה.

טובה בן-ארי: ממונה על יישום חוק זכויות התלמיד במערכת החינוך.

טובה בן-ארי: בחינוך היסודי הוצאנו השנה פנקס זכויות התלמיד.

טובה בן-ארי: חילקנו את זה ב- 400 אלף עותקים בעברית ובערבית ברחבי המדינה.

מיכאל מלכיאור: מישהו פה ראה את זה?

קריאה: אני ביקשתי שינפיקו פנקס זכויות המורה.

טובה בן-ארי: בפנקס הזה רשומים הערכים הבסיסיים של כל חברה.

טובה בן-ארי: לא כתוב מה מותר למורה לעשות או מה אסור לתלמיד לעשות.

טובה בן-ארי: כתוב שזכותי לשמור על פרטיותי, למשל.

טובה בן-ארי: זה דבר מאוד טריוויאלי.

טובה בן-ארי: אבל אנחנו לא מדברים על הפנקס, אלא על מהות אחרת מאוד קרובה.

טובה בן-ארי: בתפיסת העולם שלנו זה צריך להיות סוג של אורח חיים בבית-הספר.

טובה בן-ארי: מאחר שזה בא במסה לכל בתי-הספר ברשויות המקומיות, כמו יהוד, רעננה ובערים אחרות הרפרנטים ומדריכים יוצאים עם כל הגורמים בכל רשות: עם הרווחה, עם הקב"סים, עם החינוך, עם המנהלים, ומנסים לבנות מודל עירוני ליישם את זכויות התלמידים כחלק ממניעה.

טובה בן-ארי: זה מודל אחר מזה של המשטרה, אבל מאוד דומה, לכן היה חשוב לי לציין את זה.

טובה בן-ארי: אנחנו עובדים ביחד.

טובה בן-ארי: אנחנו רוצים למנוע, לא להביא את הילדים למצב של סיכון, אנחנו רוצים למצוא תהליכים שמונעים את הרמיסה של הזכויות.

אושרה ממן: אז למה אתם לא דואגים להרצאות בבתי-ספר על אלימות?

טובה בן-ארי: אני מוכנה לשבת אתך ולספר לך מה אני חושבת על אלימות, ונגיע לתפיסת עולם יישובית, ונתחיל לעבוד ביחד, אני מזמינה אותך.

ניר שריג: מנהל המחלקה לנוער בעיריית כפר-סבא.

ניר שריג: ריכזתי מקצועית את הוועדה מול סגן ראש העיר שהיה אחראי על זה בקדנציה הקודמת.

ניר שריג: טרם נבחרה ועדה חדשה אצלנו ויושב-ראש חדש, אבל זה כנראה יקרה בקרוב.

ניר שריג: פיתחנו כמה דברים במודל שלנו, ששווה לחשוב עליהם.

ניר שריג: קודם כל, באופן מסורתי מאוד הייתה קיימת ועדת נוער בהרבה מאוד רשויות.

ניר שריג: במקרה שלנו איחדו את הוועדה למעמד הילד ובני-נוער עם ועדת הנוער.

ניר שריג: זה דבר שכדאי להביא אותו בחשבון כי אין טעם בשתי ועדות כאלה, אין בזה היגיון.

ניר שריג: נוסף על כך אני רוצה להציע שיש מקום לחשיבה על הכשרה לשני סוגים של בעלי תפקידים, ואפילו לשלושה: לחברי ועדה, לרכזים המקצועיים – לדעתי מתבקש שלכל ועדה יהיה איש מקצוע שמרכז – ולנבחרים – לאו דווקא ראש הרשות, אלא מישהו מטעמו.

ניר שריג: אפשר להיעזר עם המפע"מים או עם גופים אחרים שיכולים לעזור.

ניר שריג: יש חשיבות עצומה להבנת המסרים שאתם אומרים פה ולוקח זמן ללמוד את זה.

ניר שריג: דיברו פה על משאבים.

ניר שריג: יש התארגנות ארצית ברמה שלא הייתה קיימת.

ניר שריג: מיזם שנקרא "יניב" יגייס משאבים רבים לילדים ולנוער בסיכון ברמה שבמדינת ישראל לא היה דבר כזה.

ניר שריג: חשוב שהוועדה שלכם תתחבר לזה, מדובר בקרן של 100 מיליון דולר, ושווה שאתם תתנו את הנתונים או תעשו חיבורים לוועדות המקומיות.

ניר שריג: מלבד סקרים על צרכים גילינו שאפשר להקים תתי ועדות קבועות לנושאים ספציפיים.

ניר שריג: למשל, אצלנו הקימו פורום טיפולי; יש הרבה מאוד גורמים שעוסקים בטיפול: קידום נוער, עבודה סוציאלית, קב"סים, ולהם יש סדר יום יותר ספציפי כי הוא גם דן בדברים מסוימים ולפעמים כאלה שהצנעה דורשת אותם.

ניר שריג: הם תת-ועדה של הוועדה, והם מביאים נתונים ולוקחים נתונים מהוועדה.

ניר שריג: כנ"ל יש לנו ועדה בנושא של גיוס התנדבות של נוער וילדים, וגם ועדה אד-הוק לקיץ, כי אין בית-ספר.

ניר שריג: אני ממליץ מאוד על המודל הזה בתור מודל שיכול לתת בשר כי הבעיה עם הדיונים האלה היא שמרגישים שאין ת'כלס ואז הנושאים נושרים.

ניר שריג: בתת-הוועדות האלה אפשר יהיה לייצר דברים החלטיים.

מיכאל מלכיאור: הוספת לנו דברים חשובים.

מיכאל מלכיאור: אם לא היה לנו הדיון לא היו לנו הרעיונות שנובעים ממנו.

משה שינפלד: אני יושב-ראש הוועדה בראשון לציון.

משה שינפלד: הוועדה קיימת אצלנו 3 שנים.

משה שינפלד: מלבד איגום המשאבים, התיאום אני רוצה לספר על כמה דברים שעשינו, וכדאי לעשות אותם.

משה שינפלד: קודם כל אנחנו מצמיחים מועצת תלמיד בבתי-הספר היסודיים.

משה שינפלד: הם שותפים בהרבה ועדות עירוניות חוץ מהוועדה למעמד הילד, למשל, בוועדת תחבורה.

משה שינפלד: הילדים שותפים להחלטות בוועדות בכל נושא שקשור לזכויות שלהם, לביטחון שלהם.

משה שינפלד: הם משקיפים ומביעים את דעתם, במיוחד המבוגרים בהם.

משה שינפלד: לפני שנתיים ביקרה תמר גוז'נסקי, יושבת-ראש הוועדה, בעיר, וראתה את פעילות הוועדה.

משה שינפלד: רצינו לעשות מיפוי ולפנות לילדים בבתי-הספר כדי לקבל מהם משוב איפה הם רואים שזכויותיהם נפגעות, ופסיכולוגים בתוך הרשות הרכיבו שאלון.

משה שינפלד: ואז, כמובן, מדענית משרד החינוך צריכה לאשר את הכנסתו לבית-הספר.

משה שינפלד: אני מחכה לאישור כבר שנתיים.

משה שינפלד: במקום לעשות אותו בכל העיר עשינו אותו מדגמי, אבל שנתיים עוד אין תשובה מהמדענית.

משה שינפלד: הילדים חכמים, והם יודעים יותר מאתנו---

טובה בן-ארי: אבל מה השתנה באמת הלכה למעשה בעיר עם הדברים שהם הביאו?

משה שינפלד: סוזי יכולה להעיד קצת על מה שנעשה בעיר שלנו, ואני לא רוצה להגיד "ראשון לציון".

מיכאל מלכיאור: למה?

מיכאל מלכיאור: אנחנו דווקא רוצים לשמוע.

משה שינפלד: סוזי יכולה לתת פה הרצאה.

מיכאל מלכיאור: רוצים לשמוע כדי ללמוד.

משה שינפלד: עד הבחירות הייתי יושב-ראש ועד ההורים העירוני בראשון לציון במשך 16 שנים, והייתי חבר בוועדה מהכובע ההוא.

משה שינפלד: לכן היום ראש-העיר הטיל עליי את הוועדה הזאת, כי גם אז עשיתי כל מיני דברים בתוך הוועדה.

משה שינפלד: בעיר פועלת מכללת "אורן" במימון הרשות – אני לא רוצה להגיד את הדברים האלה בקול רק, כי אני מבין את המצוקות ולבי עם כולם, וגם אצלנו כבר יש מצוקות, תאמינו לי.

קריאה: צרות של עשירים.

משה שינפלד: בתוך המכללה שמתכנסת פעם בחודש מתקיימות הרצאות להורים, והיום אין באודיטוריום מקום להורים שמגיעים לשמוע את ההרצאות, שחלקן הן בנושא זכויות ילדים, איך לקרוא את הילדים.

משה שינפלד: הפעלנו בתוך 27 בתי-ספר מתוך 80 מוסדות חינוך בעיר הזאת מכללות קטנות שההורים בבית-הספר לוקחים הרצאות כאלה ואחרות כדי ללמוד גם על סמים ואלכוהול, אבל גם על זכויות הילד, מהו מעמד הילד.

משה שינפלד: עכשיו אנחנו בדיון מאוד מעניין עם מועצת התלמידים על חובות הילד.

משה שינפלד: אנחנו עכשיו באמצע כתיבת אמנה שאולי תיתן כיוון גם כן.

משה שינפלד: אנחנו מדברים הרבה על זכויות, והם לפעמים לא מבינים שיש להם חובות.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה מאוד גורמים שמזכירים להם את החובות.

טובה בן-ארי: חשוב להגיד שיש זכויות שלא תלויות בכלום.

משה שינפלד: יש תקנה של משרד החינוך ומשרד התחבורה שמאשרת להסיע בהסעות 70 ילדים.

משה שינפלד: חותמים עליה שר החינוך ושר התחבורה.

משה שינפלד: אצלנו הייתה בעיית אלימות קשה בהסעות שאפילו התפרסמה בעיתון.

משה שינפלד: במימון העירייה הורדנו את מספר הילדים ל- 50 ילד באוטובוס.

משה שינפלד: נגמר הסיפור.

משה שינפלד: שקט.

משה שינפלד: כי כל האלימות נבעה מהדחיפה כדי לתפוס מקום ישיבה ומהדוחק באוטובוס.

מיכאל מלכיאור: תודה על הדברים.

קאדם ואליד: מבקעה על ע'רביה.

קאדם ואליד: עד עכשיו הוועדה לא הייתה קיימת אצלנו.

קאדם ואליד: עמדנו על זה שנקים את הוועדה בגלל המודעות.

קאדם ואליד: היוזמה שלכם מצוינת, היא מרכזת מידע, אבל אני לא יודע אם יהיו לה שיניים.

קאדם ואליד: ועדת וילנאי הייתה, נכון?

קאדם ואליד: אתם זוכרים להיכנס לאתר האינטרנט ולהוציא את 200 הדפים שנכתבו בוועדה שאספה מידע על אלימות בארץ?

קאדם ואליד: על בית-הספר הנורבגי שכולם רצו לחקות אותו, אבל כלום לא נעשה בעניין?

קאדם ואליד: מבחינת חומר יש הרבה, הביצוע הוא אפסי כמעט.

קאדם ואליד: דבר שני, אנחנו מתעסקים בכל התחומים בנושא ילדים: מהגרוש הראשון בתקציב לרווחה, לתשתיות.

קאדם ואליד: אם אנחנו רוצים להיות פעילים אנחנו צריכים קול רם כדי לגבש את זכויותיהם של הילדים.

קאדם ואליד: אבל האם הוועדה שלכם ויוזמתכם יכולות לעזור לנו?

קאדם ואליד: למשל, ראש עירייה רוצה להעביר בית-ספר ממקום למקום, ובית-הספר פסול מבחינה בטיחותית.

קאדם ואליד: האם הוועדה יכולה להתערב?

קאדם ואליד: האם הוועדה יכולה להתערב בהעברת כסף מהגורמים מהאדמיניסטרציה לשיקום בית-ספר כזה?

נורית אבנר: אני יכולה להרחיב את השאלה הזאת.

נורית אבנר: אני סגנית ראש-העיר רמת-השרון.

נורית אבנר: למשל, מחליטים עכשיו לעבור ל- 5 ימי לימודים.

נורית אבנר: איפה הילדים נכנסים בסיפור הזה?

נורית אבנר: מה נעשה עם הילדים שלנו ביום שישי?

נורית אבנר: אני שואלת ילדים, אז הם אומרים שהם רוצים שכן יהיה, אנחנו לא רוצים שיעמיסו לנו במשך השבוע.

נורית אבנר: איפה אנחנו עומדים מול משרד החינוך בוועדת הילד?

נורית אבנר: אולי יקשיבו לוועדה הזאת, וכך נראה שיש שיניים לוועדה הזאת.

נורית אבנר: צריך לשאול את הילדים אם הם רוצים.

נורית אבנר: זה נופל עלינו ההורים: הורים שיש להם כסף יוכלו לשלוח את הילדים לחוגים ביום הזה, אבל איפה הילדים שלהורים שלהם אין כסף לשלוח אותם?

נורית אבנר: מה הם יעשו אתם באותו יום?

נורית אבנר: יש הורים שעובדים באותו יום.

מיכאל מלכיאור: זה נוגע לכמה שאלות.

מיכאל מלכיאור: אני לא בטוח שצריך לשאול את הילדים, אני די בטוח שרוב הילדים יגידו שצריך חופש גם ביום ראשון, ביום שני וביום שלישי, אבל זו שאלה אחרת.

מיכאל מלכיאור: מאוד חשוב לי להבהיר שאנחנו ועדה בכנסת.

מיכאל מלכיאור: אתם צריכים לדעת מה מקומה של פונקציה בבית מחוקקים; אפשר להגיד שאין לה שיניים, אבל יש לה שיניים מכוח המחוקק או החוקה שאין.

מיכאל מלכיאור: אתם יודעים למה אני מתכוון?

מיכאל מלכיאור: בשאלה כמו העברת בית-ספר למקום אחר, יש שתי ועדות שעוסקות בנושא הזה: אנחנו בתור זכויות הילד וועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עובדים בשיתוף איתה.

מיכאל מלכיאור: במקרה כזה אנחנו פונים לראש המועצה, ואם אני לא מקבל תשובה משביעת רצון, אנחנו פונים לשרת החינוך או למנכ"לית משרד החינוך, אומרים שאנחנו קיבלנו מידע מסוים ומאוד מטריד אותנו המצב הבטיחותי של חטיבת הביניים בבקעה, ומבקשים מהם לבדוק את הנושא ולהשיב לנו, והם מחויבים להשיב לנו על הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: זה לא אומר שתמי הדברים יגיעו לפתרון, אבל אני מופתע מכמה דברים שכן הגיעו לפתרון.

מיכאל מלכיאור: בכל-זאת זו ועדת כנסת עם כל מיני כלים פרלמנטריים חוץ מהוועדה כדי להפעיל בשאילתות ובהצעות לסדר יום, אבל אלו גם המוגבלויות שלנו; אנחנו לא יכולים לבדוק מה מצב החינוך בבַקעה, בשביל זה יש משרד ביצועי, משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: גם בנושא של דיון, אנחנו יכולים להעלות היבטים בדיון הזה, ולהיות חלק מהשיח מה יקרה כשאנחנו נעבור ל- 5 ימי לימודים: למשל, בתי-הספר יצטרכו להישאר פתוחים לפעילות.

נורית אבנר: מי יממן את זה?

מיכאל מלכיאור: ברור שלא הוועדה.

נורית אבנר: כולנו מסכימים שבית-הספר צריך להיות פתוח, אבל משרד החינוך מסיר את האחריות שלו מזה, ואז מי יממן דבר כזה?

נורית אבנר: ההורים.

נורית אבנר: מאוד נחמד שמשרד החינוך יקצץ ל- 5 ימים, אבל צריך לחשוב על הפתרון מה עושים ביום הזה.

מיכאל מלכיאור: נכון, אנחנו בהחלט חושבים על זה.

נורית אבנר: זו הוועדה לקידום הילד.

מיכאל מלכיאור: נכון, אבל גם טבעי שאתם במערכת העירונית תהיו בעניינים מה קורה עם הילדים שאין להם תוכניות, ואין להם הורים שיכולים לממן תוכניות לימי שישי, ולבסוף יגיעו גם לשולחן של סוזי.

מיכאל מלכיאור: את שואלת אותי מאין התקציב.

מיכאל מלכיאור: תבחרי בי לראש ממשלה, אני מבטיח לך שנדאג לנושא התקציבים בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: עדיין יש אנשים שמחליטים דברים שונים, ואנחנו מוגבלים במסגרות שהחוק קובע.

נורית אבנר: בכמה ערים יש ועדה?

מיכאל מלכיאור: בקדנציה הקודמת של העיריות הקימו למעלה משליש, למיטב זכרוני.

מיכאל מלכיאור: עכשיו צריך להקים הכול מחדש, אז אני לא יכול להגיד כמה יש, צריך לדעת שזה דבר חדש.

מיכאל מלכיאור: לא כל האנשים יודעים שיש חוק כזה.

מיכאל מלכיאור: עצם הפנייה היום גרם לכל מיני רשויות להקים ועדות, והם לא יכולים לשלוח עדיין את הנציגים כי הם עדיין לא הקימו, אבל זה על סדר היום לישיבה הבאה.

מיכאל מלכיאור: לכן חלק מהעבודה שלנו היא להפעיל את זה.

נורית אבנר: מישהו מהנוכחים היה בקדנציה הקודמת יושב-ראש של ועדה?

מיכאל מלכיאור: יש כאן כמה שאמרו.

נורית אבנר: אז אולי הם יהיו מוכנים לאמץ חדשים ולהדריך אותם בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: חלק ממטרתו של האתר הוא בדיוק מה שאת אומרת:

מיכאל מלכיאור: לאמץ ולתת עצות מה הצליח ומה לא הצליח, ויכול להיות שיש דברים שאת יכולה לעשות אצלך וכאלה שלא, אבל את יכולה לבחור כבר, יש לך מאגר של רעיונות.

מיכאל מלכיאור: האתר הזה הוא הפורום של חברי הוועדה, אף אחד אחר במדינת ישראל לא יכול להיכנס לאתר, חוץ מחברי הוועדה והגורמים המקצועיים פה והוועדה בכנסת.

מיכאל מלכיאור: פורום הילדים זה משהו אחר.

מיכאל מלכיאור: תודה לכולכם שהגעתם והשתתפתם.

נורית אבנר: תודה וכל הכבוד על היוזמה.

מיכאל מלכיאור: תודה.