הוועדה המשותפת בנושא סלילת כבישי גישה למוסדות החינוך במדינה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 2, 2005-01-16 10:30

טלב אלסאנע: אנחנו מברכים את יושב ראש המועצה החדש הנמרץ, ומאחלים לו הצלחה.

טלב אלסאנע: אני מאוד שמח שמתלווה לסיור דודו כהן, הממונה על המחוז ממשרד הפנים, שאני מאוד מעריך אותו גם מבחינת הגישה וגם מבחינת הניסיון לקדם את העניינים של האוכלוסייה הבדואית שלא טופלו שנים, ולכן הבעיות הלכו והצטברו.

טלב אלסאנע: אנחנו מעונינים לשמוע סקירה בעיקר לגבי החינוך וגם על התלמידים שמגיעים מחוץ לשגב שלום ומקבלים בה את השירות.

טלב אלסאנע: בוודאי, אם יש בעיות שנוגעות למועצה אפשר לנצל את ההזדמנות וטוב שנשמע אותן כגון מענקי האיזון.

סעיד אל רחומי: כמו שאמרנו בהתחלה, העברנו את הדף הזה, שהוא מאוד מתומצת.

סעיד אל רחומי: יש בו בעיקר התייחסות לשלושה נושאים עיקריים: מענק איזון, מערכת החינוך והתשתיות.

סעיד אל רחומי: אני אתמקד בחינוך.

סעיד אל רחומי: רק בקצרה על מענקי האיזון והמצב הכספי של הרשות המקומית, אתם יכולים לראות בגרף העליון של הפרוגרמה הזאת שהגיע לשיא שלו בשנת 2002 ומשם הוא הלך ודעך עד שהגענו למצב שבו אנחנו נמצאים היום.

סעיד אל רחומי: רבותיי, מענקי האיזון במגזר הבדואי בכלל וברשויות שבהן המדינה תומכת ומעצבת אותן זה אוויר לנשימה למועצות האלה.

סעיד אל רחומי: ברגע שיש פגיעה במענק האיזון זה אומר פגיעה ישירה ברמת השירות שהמועצה נותנת, ברמת איכות החיים של התושבים שלה.

סעיד אל רחומי: ירידה במענק האיזון זה מתבטא במיליוני שקלים בשנתיים האחרונות.

סעיד אל רחומי: היום יש לנו גירעון במועצה, וסיימנו את 2003 עם 1.8 מיליון שקל גירעון.

סעיד אל רחומי: ב- 2004 היה צפוי שנסיים עם עוד שלושה, אבל צמצמנו את זה והגענו ל- 1.6 מיליון שקל גירעון בערך, והכול ביחד מסתכם בכ- 3.6 מיליון שקל של שגב שלום ב- 2003-2004.

גאלב מג'אדלה: גירעון מצטבר או שוטף?

סעיד אל-רחומי: גירעון מצטבר של 3.6 מיליון שקל, תקן אותי אם אני טועה.

סעיד אל-רחומי: זה בערך 9%-10% מהתקציב הרגיל שלנו.

טלב אלסאנע: מה התקציב הרגיל?

סעיד אל-רחומי: עכשיו אנחנו בהכנה לתקציב 2005.

סעיד אל-רחומי: אני והגזבר שוקדים על זה בחודשים האחרונים, וכשאנחנו מסתכלים על 2005, ואני רוצה לעשות תקציב מאוזן, אני פוגע קשות בשירותים שאני נותן.

סעיד אל-רחומי: אני מצמצם את הפעילות שלי בפעולות היומיומיות, אני מצמצם את מספר העובדים, בשעות שעובדים במועצה, ומגיע למינימום של כ- 30 עובדים ולמטה מזה אני לא יכול לתפקד יותר.

סעיד אל-רחומי: אבל חסכתי מיליון שקל בתקציב 2005 שאני עושה, חיסכון בפעולות ובשכר של המועצה הוא מיליון שקל.

סעיד אל-רחומי: אני רוצה לעשות מבצע של בנייה במיליון שקל בערך, אבל אני לא בטוח שזה יספיק, ויכול להיות שגם את 2005 אני אסיים בגירעון.

סעיד אל-רחומי: חבריי ואני עושים את המקסימום כדי שלא נסיים בגירעון.

טלב אלסאנע: מה קורה בתחום החינוך?

סעיד אל-רחומי: בתחום החינוך, למשל, במקום להחזיק שני שרתים בבית-ספר אני חייב להחזיק אחד; במקום להחזיק אנשים שעובדים בתחום החינוך במועצה אני מעסיק פחות אנשים.

סעיד אל-רחומי: זו פגיעה ישירה במערכת החינוך.

סעיד אל-רחומי: בדפים שלכם יש הסבר מפורט על בעיית התקציב, למה הגענו למצב הזה.

סעיד אל-רחומי: אנחנו מצפים שבשנת 2005 תהיה תוספת למענקי האיזון, ומצבנו ישתפר.

סעיד אל-רחומי: בדף הראשון שקיבלתם על מערכת החינוך רשומים צוותי מערכת החינוך בשגב שלום.

סעיד אל-רחומי: יש סקירה כללית לכל מה שיש בשגב שלום: שלושה בתי-ספר יסודיים ובית-ספר מקיף אחד גדול.

סעיד אל-רחומי: סעיף 2.4 הוא סעיף מעניין.

סעיד אל-רחומי: הוא מראה ש- 43% מן הכיתות התקניות הוא כיתות לא תקניות, כיתות שחלקן עומד להיהרס.

סעיד אל-רחומי: זה אומר ש- 43% מתלמידי שגב שלום לומדים בכיתות לא תקניות, וזה אומר דרשני.

סעיד אל-רחומי: יש כאן בעיה.

סעיד אל-רחומי: יש גם רשימה ארוכה של גנים שבנייתם אושרה בשיטת ה- PFI, שיטה שכבר בוטלה, ואנחנו עדיין מחכים לפתרון הולם למצב הזה.

סעיד אל-רחומי: יש לנו גם בית-ספר יסודי חדש שאמור להיבנות בשכונה ד' כדי לפתור בדבר מה את המצוקה בכיתות בתי-הספר שקיימים.

גאלב מג'אדלה: אמור להיבנות או נבנה?

סעיד אל-חרומי: אמור להיבנות.

סעיד אל-חרומי: יש בית-ספר שכבר החלו בבנייתו במקום בית-הספר שייהרס.

גאלב מג'אדלה: מה זאת אומרת "אמור להיבנות"?

גאלב מג'אדלה: יש מכרז?

סעיד אל-רחומי: עדיין אין לנו הרשאה לשום דבר.

סעיד אל-רחומי: אנחנו מתכננים, מבקשים, ועדיין אין שום דבר.

גאלב מג'אדלה: זה לא נקרא "אמור", זה עדיין חלום.

גאלב מג'אדלה: כשנגיע ל"אמור" זה אחרי רשיונות ותוכניות.

סעיד אל-רחומי: הכול עבר, גם אישור עקרוני של משרד החינוך עבר, רק שזה נוגע לתקציב.

סעיד אל-רחומי: התוכנית קיימת.

גאלב מג'אדלה: דברו אתנו ברור כדי שנדע את תמונת המצב ולא חלומות.

סעיד אל-רחומי: זה לא חלומות, זה משהו שאושר.

טלב אלסאנע: הייתי מעוניין שמשרד הפנים יתייחס למה שקשור אליו מבחינת מענקי האיזון ומה שקשור למערכת החינוך ניתן למנהלת מחלקת החינוך לומר בדברי הסיכום.

סעיד אל-רחומי: בדף האחרון של מערכת החינוך יש טבלה שבה רשומים כל הנתונים על שגב שלום: כמה תלמידים יש בכל בית-ספר, כמה תלמידי חוץ בבתי-הספר התיכוניים ובחטיבות הביניים.

טלב אלסאנע: 50% כמעט הם תלמידי הפזורה.

סעיד אל-חרומי: המשמעות של תלמידי חוץ היא גם בתשתיות וגם בדברים אחרים.

סעיד אל-חרומי: אם כמעט 50% מהתלמידים הם מחוץ לשגב שלום – 2000 תלמידים – זה אומר ש- 40 אוטובוסים מביאים את התלמידים האלה לבתי-הספר.

סעיד אל-חרומי: כלומר 40 כלי רכב כבדים נכנסים לשגב שלום ויוצאים ממנו אחר-הצהריים.

סעיד אל-חרומי: אם עושים כביש גישה לשגב שלום שמיועד ל- 5000 תושבים ונכנסים לשם בבוקר 40 אוטובוסים ויוצאים ממנו ב- 14:30 40 אוטובוסים, זה אמור להיות כביש ענק שמשרת את האוכלוסייה הזאת; או שאתה מפסיק את ההסעות.

סעיד אל-חרומי: ואז אתה נותן בתי-ספר ותשובות הולמות לתושבים במקום שהם יושבים בו, או שאתה מכין מערכת תשתית בכבישים ראויים כדי לשרת את האנשים האלה.

סעיד אל-חרומי: עניין התשתיות גובל בחיי אדם, רבותיי.

סעיד אל-חרומי: כביש הכניסה הראשי ליישוב גבה מאתנו חיי אדם.

סעיד אל-חרומי: אתם נכנסתם ליישוב, ראיתם כביש מסודר עד לגשר הכניסה ליישוב.

סעיד אל-חרומי: אם מישהו גנב רכב בבאר-שבע וזרק אותו על הכביש, זו תאונה מידית.

סעיד אל-חרומי: ממש ליד הגשר נהרגו בשנתיים האחרונות 12 בני-אדם בכניסה לשגב שלום בגלל הסיבוב המסוכן מאוד.

סעיד אל-חרומי: כל הדרישה שלנו הייתה להקים שם מעגל תנועה.

סעיד אל-חרומי: זה יפתור את הבעיה באופן מידי.

סעיד אל-חרומי: מלבד זאת לפתח את הכניסה הראשית של שגב שלום.

סעיד אל-חרומי: בדפים שלפניכם יש אומדנים ותוכניות.

סעיד אל-חרומי: אנחנו ביקשנו את זה ב- 2004.

סעיד אל-חרומי: הגעתי לפגישה עם שר התחבורה, והתשובה של השר הייתה: "קיבלתם הרשאה כספית, ואם היא לא בוצעה ב- 2004 זה מת".

סעיד אל-חרומי: אני הייתי המום לשמע הדברים האלה.

סעיד אל-חרומי: "אם זה מת, תגיש מחדש" הוא אמר.

סעיד אל-חרומי: חצי כביש יש לי, רק את התשתית והאורות אין לי, ואני צריך להגיש בקשה מחודשת ולהתחרות עם אנשים אחרים.

סעיד אל-חרומי: אם אתה כבר אישרת ועשית את חצי העבודה – תמשיך את העבודה ב- 2005.

סעיד אל-חרומי: למה שאני אגיש בקשה מחודשת?

סעיד אל-חרומי: "לא, זה מת, תתחיל מחדש".

סעיד אל-חרומי: זה הסיפור, זה מה שאנחנו נתקלים בו.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לשמוע התייחסות לגבי מענקי האיזון ממשרד הפנים.

דודו כהן: בעניין מענק האיזון הוקמה ועדה, לפי סיכום עם מנכ"ל משרד הפנים, שתדון בסוגייה הזאת.

דודו כהן: הדיון הראשון יתקיים ב- 25 בינואר, בעוד שבועיים.

דודו כהן: בישיבה הזאת יהיה איציק פלג, מנהל מִנהל השלטון המקומי, אבי ואני ונציגי הרשויות.

דודו כהן: אני מקווה שבעקבות הדיון הזה ניכנס לתהליך של עדכון מענקי האיזון.

טלב אלסאנע: המטרה היא להתייחס לחובות העבר?

דודו כהן: מענקי איזון וחובות העבר.

דודו כהן: שני נושאים נפרדים.

טלב אלסאנע: נציג מע"צ יוכל להתייחס לעניין כביש הגישה?

יורי סולובסקי: מע"צ לא מתעסק עם כבישי גישה.

יורי סולובסקי: מע"צ מתעסק עם כבישים בינעירוניים.

יורי סולובסקי: הקטע שכבר בוצע היה כמעט יחידת סמך של משרד התחבורה, ומ- 1 בינואר היא לא קיימת.

יורי סולובסקי: יש חברה חדשה שהיא חברה ממשלתית עצמאית, שיש לה דירקטוריון.

יורי סולובסקי: מע"צ היום לא מתפקדת- -

טלב אלסאנע: מע"צ קיים, המעמד המשפטי שלו השתנה.

יורי סולובסקי: מע"צ השנה כבר לא מתוקצבת, וכל העבודות שמבצעים בשלב הזה הם עבודות חירום.

יורי סולובסקי: זה התפקוד של מע"צ כי הוא לא מתוקצב.

יורי סולובסקי: גם לפני-כן לא ביצעו עבודות של כבישי גישה, אבל היום אין בכלל אפשרות.

יורי סולובסקי: הכביש שבוצע בוצע בשיתוף משרד התחבורה, המועצה, מִנהלת הבדואים ועוד גורמים שנתנו יד לזה.

יורי סולובסקי: אפילו התכנון נעשה במועצה.

יורי סולובסקי: הכביש הזה לא באחזקתו של מע"צ, ואין לנו שום קשר אליו.

יורי סולובסקי: אנחנו ביצענו את כביש מס' 25 במסגרת ההבטחות של המנכ"ל ושל השר.

טלב אלסאנע: בהזדמנות שביצעתם את כביש 25 - -

יורי סולובסקי: כן, הייתה הבטחה של מנכ"ל מע"צ ושל השר.

יורי סולובסקי: אז היה תקצוב לנושא הזה.

טלב אלסאנע: קיבלתם את התקצוב לכביש?

יורי סולובסקי: בהתאם לתקציב הזה ביצענו כל מה שאפשר.

יורי סולובסקי: התוכנית השתנתה מספר פעמים.

טלב אלסאנע: את עניין החינוך נעלה בדברי הסיכום עם מנהלת המחוז.

טלב אלסאנע: אנחנו צריכים לבקר בבית-ספר אבו גויאדר וגם בבית-ספר - -.

טלב אלסאנע: המטרה היא לעמוד על שתי סוגיות: כבישי הגישה וחיבור לחשמל במוסדות החינוך.

טלב אלסאנע: צריך לבדוק מה הצעדים שנוקטים כי הצעד הראשון לא קיים.

טלב אלסאנע: נבדוק איך אפשר להתמודד עם המציאות הזאת.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לך מר כהן, שלפני כמה ימים הייתי בסיור וראיתי שמקימים חוות של פרות וביניהם מקימים דיר עזים.

טלב אלסאנע: כל הדירים האלה מחוברים לקווי חשמל.

טלב אלסאנע: לכן אני שואל את עצמי: מה ההיגיון?

טלב אלסאנע: יש תאורה, יש חשמל בשביל דיר העזים, ובבתי-ספר אין לא חימום ולא קירור.

טלב אלסאנע: לכן ננסה לקדם את העניין הזה.

טלב אלסאנע: אני מודה לך, אדוני ראש המועצה.

טלב אלסאנע: גאלב, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: בוקר טוב לכולם.

גאלב מג'אדלה: אני מודה שאם הייתי מקבל את החומר הזה קודם או בסקירה הייתי יכול להתייחס יותר ברצינות, וזה לא מאוחר, יש לנו ועדת החינוך וועדות האחרות של הכנסת.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות לראש המועצה ולחברי המועצה.

גאלב מג'אדלה: הכוונה שלנו היא לא לבוא לסיור ולהתרשם.

גאלב מג'אדלה: את חברת החשמל לא שמענו, והיא מרכיב מאוד חשוב.

גאלב מג'אדלה: אני יודע שליד היישוב שלי, בבקעה אל-גרבייה ב- 1949 ללול התרנגולות של מושב מאור היה חשמל ולבקעה אל-גרבייה לא היה חשמל.

גאלב מג'אדלה: היו רואים לול התרנגולות המואר, וביישוב שלם שיש בו 5700 תושבים לא היה חשמל.

גאלב מג'אדלה: בתור אזרחי המדינה, לא בתור בעלי תפקידים אני שואל אתכם: אתם יכולים להסתכל לתושבים כאן בעיניים?

גאלב מג'אדלה: אתם כבעלי תפקידים נושאי משרה ממונים על תחומים וכבני אדם, שכנים של היישוב הזה ושל יישובים נוספים, יכולים להסתכל לאנשים בעיניים?

גאלב מג'אדלה: אתם יכולים לישון בלילה בשקט במצב הזה של הבדואים בנגב?

גאלב מג'אדלה: אני שואל אתכם שאלה פשוטה.

גאלב מג'אדלה: אני לא יכול לישון בלילה בשקט כשהשכן שלי רעב כי אני יודע שהוא יפרוץ לבית שלי ויגנוב.

גאלב מג'אדלה: אני אומר כמסר: נבחרו אנשים כדי לשרת את האוכלוסייה שלהם.

גאלב מג'אדלה: מע"צ מטפלת בבינעירוני, לא מטפלת בבינעירוני, מטפלת בצמתים, לא מטפלת בצמתים – אלה תשובות טובות מאוד לפרוטוקול, מצוינות.

גאלב מג'אדלה: מי האיש שצריך לתת את דעתו על העניין הזה?

גאלב מג'אדלה: מי הגורם שצריך לתקצב אותו כדי שהאנשים האלה יחיו בכבוד.

גאלב מג'אדלה: אתם יכולים להרגיש שכנים טובים במצב הזה?

גאלב מג'אדלה: אנחנו יכולים להמשיך לחיות יחד במדינה הזאת כשאחד רעב והשני שבע?

גאלב מג'אדלה: אני עכשיו יכול לעשות חקירה אם היה תקציב, מי אישר, מי לא חתם?

גאלב מג'אדלה: זו לא השאלה.

גאלב מג'אדלה: בשנה האחרונה אני נמצא הרבה בנגב, ואני כל פעם חוזר מזועזע מחדש.

גאלב מג'אדלה: אם אתם רוצים להיות שכנים טובים ושהאוכלוסייה הזאת תהיה חלק מהמדינה וירגישו שזאת המדינה שלהם, ולא רק שיש להם חיילים בצבא ומשלמים מסים – אתם צריכים עם פרנסי היישובים אחד לאחד לשקול איך אתם משפרים את המצב שלהם.

גאלב מג'אדלה: מדינת ישראל מחויבת לאזרחים האלה, משרדי הממשלה מחויבים לאזרחים האלה, יש להם תקציבים, הם אזרחי המדינה.

גאלב מג'אדלה: הם רוצים לעזור לעצמם, אבל הם צריכים את העזרה שלכם.

גאלב מג'אדלה: היום אני לא מדבר ספציפית על מחסור בכיתות, ולא על תוכניות הלימודים, ולא על דוח דברת, ולא על התשתיות.

גאלב מג'אדלה: האזרחים כאן צריכים את העזרה שלכם, את משרדי הממשלה שלכם, את תקציבים שלכם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא יכולים להתחבא מאחורי סעיפים ולא מאחורי כל מיני נימוקים, ולא מאחורי כל מיני גרסאות, ולא מאחורי תירוצים "זה לא בתחום שלי".

גאלב מג'אדלה: מי שרוצה להמשיך לחיות במדינה הזאת ורוצה להיות אזרח גאה במדינה, אתם צריכים למצוא את הפתרונות יחד עם פרנסי היישובים כדי לקדם את האוכלוסייה ולהעביר אותם מ- 1900 ל- 2005.

גאלב מג'אדלה: זה לא יקרה ביום ולא בשנה, אבל זה צריך להתחיל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו באנו עכשיו מהפגנה בבאר-שבע של הכפרים הלא מוכרים.

גאלב מג'אדלה: זה לא מוסיף כבוד לאף אחד מאתנו.

גאלב מג'אדלה: בסופו של דבר יהיה פתרון, וחייב להיות פתרון כדי שימשיכו לחיות במדינה הזאת בצורה מכובדת.

גאלב מג'אדלה: דיונים אנחנו נעשה, ונזמין אתכם לוועדות הכנסת, אבל אנחנו רוצים שגם תחשבו איך אנחנו מתקדמים עם האוכלוסייה הזאת.

טלב אלסאנע: תודה.

טלב אלסאנע: אנחנו ניתן לנציגי היישוב לדבר.

סעיד אל-רחומי: יש נושא מאוד דחוף.

סעיד אל-רחומי: אנחנו יושבים כאן, ומולנו יש בית-ספר יסודי א' שגב שלום שהוכרז כמסוכן, והמבנה שמופיע כאן מיועד להריסה.

סעיד אל-רחומי: אנחנו מחכים שיקרוס על הילדים ויקרה אסון?

סעיד אל-רחומי: אנא, קצת התייחסות לנושא הזה.

סעיד אל-רחומי: צריך להקים בית-ספר, אז נא להעביר את התקציבים.

סעיד אל-רחומי: למה מחכים?

סעיד אל-רחומי: עד שייפול?

מוצלם אלעזאזמה: כל היישוב שמע שוועדת החינוך נמצאת היום במועצה שגב שלום.

מוצלם אלעזאזמה: אני מצפה שלפחות תראו את מצב הקרוונים בבתי-הספר, לא רק ללכת למועצה ולחזור.

מוצלם אלעזאזמה: תבקרו לפחות בבית-ספר אחד כדי שתראו מה המצב של הקרוונים ומה מצבם של הילדים בקרוונים, שאין להם חימום.

מוצלם אלעזאזמה: בקיץ אנחנו משחררים אותם מוקדם וגם בחורף משחררים אותם מוקדם.

טלב אלסאנע: יוצא שהם משתחררים מוקדם כל הזמן.

טלב אלסאנע: מוצלם אלעזאזמה כן.

טלב אלסאנע: כי אין מזגנים, אין חימום.

טלב אלסאנע: תבקרו גם בקרוונים, אל תחזרו הביתה ותגידו שביקרתם בשגב שלום.

עלי אבו-סביח: אני רוצה להתייחס לנושא התקשורת בשגב שלום.

עלי אבו-סביח: אם מישהו בשגב שלום רוצה להתקין טלפון שגב שלום צריך להביא אישור מהשב"כ ומצמידים למתקין שומרים.

עלי אבו-סביח: אני לא ראיתי שלאף אחד מכם יש שמירה אישית.

סעיד אל-רחומי: דרך אגב, רוב עובדי שגב שלום באים מבאר-שבע.

סעיד אל-רחומי: עלי אבו סביח מי שרוצה להתקין צריך לחכות 6-7 חודשים כדי שיתקינו לו טלפון.

טלב אלסאנע: בכל עונה?

טלב אלסאנע: עלי אבו סביח כן.

סעיד אל-חרומי: לא יוצאים לשטח בלי ליווי של קצין ביטחון.

טלב אלסאנע: זו הנחיה מוטעית ביסודה.

טלב אלסאנע: עלי אבו סביח יש לנו בחור מוגבל שלומד כימיה וצריך להתחבר לאינטרנט.

טלב אלסאנע: 6 חודשים מושכים אותו עד עכשיו.

טלב אלסאנע: לא הגיעו עד עכשיו.

סעיד אל-חרומי: אתם שמעתם מנציג ועד ההורים וגם מאדם וממסרי על בעיות שאני לא הזכרתי בהתחלה, ויש בעיות רבות שאפשר להזכיר, אבל מקוצר הזמן תמצתנו את זה כמה שאפשר.

סעיד אל-חרומי: בקשר לבית-ספר יסודי א' אנחנו מתחילים בבנייה וזה אוטוטו יקום, אבל אדם צודק שמה שנבנה זה שלב א' ו-ב', ויש לנו רק לזה הרשאה תקציבית.

סעיד אל-חרומי: היום אנחנו דוחפים לעשות בשביל כל בית-ספר גם את שלב ג' ולקבל תקציב לזה, וגם בית-הספר של שכונה ד' שהזכיר חבר הכנסת.

סעיד אל-חרומי: אם אנחנו לא מקבלים הרשאות תקציביות לעשות בתי-ספר אנחנו לא נספיק, אנחנו נישאר כל הזמן עם הקרוונים, ואנחנו לא רוצים להישאר עם הקרוונים גם בשנים הבאות.

סעיד אל-חרומי: יש לנו בית-ספר יסודי מרכז שלא הסכמתי להכניס אף קרוון לשם מסיבה פשוטה: אני רוצה לפחות בית-ספר אחד לדוגמה בלי קרוונים.

סעיד אל-חרומי: אנחנו קיבלנו את לוח הזמנים של הוועדה, ואם רצונה לסייר בקרוונים או בכל מקום אחר ביישוב הם יתקבלו בברכה.

סעיד אל-חרומי: בנושא כביש הגישה אנחנו נשארנו באזור הדמדומים, ואני מקווה שזה ייפתר.

סעיד אל-חרומי: אנחנו נקיים השבוע פגישה עם הממונה על התקציבים במשרד התחבורה, ואני מקווה לקבל תשובות.

סעיד אל-חרומי: אני מאוד מודה לכם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: ביקור בבית-ספר גויאדר

משה משה: החליטו לקחת את הפזורה הבדואית כניסיון ראשוני בעולם, ובכלל בכל הארץ.

משה משה: החלטנו לחבר שלושה בתי-ספר לאינטרנט אל-חוטי לניסיון ולראות איך זה עובר בצורה מלאכותית בגלל קשיים של תקשורת.

משה משה: חיברנו את שלושת בתי-הספר לאינטרנט אל-חוטי שהעלות שלו היא כבדה מאוד – כ- 650 דולר לבית-ספר אחד לחודש לשימוש בלבד, לא על ההתקנה.

משה משה: אנחנו חושבים שלא מספיק שעושים את זה רק עם שלושה בתי-ספר.

משה משה: אני הזמנתי את חברת "ברק" לעשות מיפוי טופוגרפי כדי לתת לי הצעת מחיר לחבר את כל בתי-הספר כדי שתהיה לי תוכנית מגרה, שאם אני אצליח להשיג כסף, שאדע מה העלות ואוכל לשלוף את זה מהמגרה.

טלב אלסאנע: לכל בתי-הספר ביישובים המוכרים יש מעבדות מחשבים?

משה משה: בוודאי.

טלב אלסאנע: כמה תלמידים למחשב בממוצע?

משה משה: בבתי-הספר שלנו יש מעבדת מחשבים של 20 עמדות, והשבוע יש השלמת התקנה לכל בתי-הספר.

משה משה: בערך 30 ילדים למחשב.

משה משה: היום יש סבב שני של מעבדות; בית-ספר אל-אווחשה זה בית-הספר הראשון שמקבל מעבדה שנייה.

משה משה: אני מאמין שבסופו של דבר אנחנו נאזן את זה אף על פי שזה יהיה איטי.

משה משה: מבחינת מחשבים יש הכול, ואנחנו עושים את זה כדי שבתי-הספר יתפקדו בצורה הטובה ביותר.

משה משה: אם נצליח לקבל מחיר סביר על האינטרנט, אני מאמין שמשרד החינוך – מוטי מרום שדחף את תוכנית החומש של האינטרנט – יעזור.

משה משה: צריך לקחת בחשבון שהמחיר מאוד כבד.

משה משה: אני ביקשתי מחברת "ברק" להוריד את העלות לבית-ספר אחד כי ההתקנה הראשונית היא לא יקרה – 2000-2500 דולר לבית-ספר.

משה משה: בהתקנה הראשונית של החומרה אנחנו יכולים לעמוד, אבל האחזקה השוטפת היא יקרה, ולזה אנחנו צריכים שותפים.

משה משה: אני מאמין שבתי-הספר האחרים ושלנו יחד יחוברו כי אני חושב שזה אחד מהדברים האלמנטריים שצריכים להיות בבית-הספר, אני לא רואה את זה כדבר מיוחד היום.

משה משה: אינטרנט זה דבר אלמנטרי בבית-ספר.

משה משה: כמו שלמנהל בית-ספר יש מחשב עם תוכנת מנב"ס אני רוצה שלתלמידים יהיה חיבור לאינטרנט וגם לחדר המורים.

טלב אלסאנע: מהי מוכנות בית-הספר ליישום דוח דברת?

משה משה: אף אחד לא יודע מה יהיה עם זה, ואני לא יודע אם כדאי להיכנס לזה.

משה משה: עכשיו הם מתכוונים לחבר דוח נוסף של 300 עמודים על דרכי יישום התוכנית.

משה משה: כשיהיה דוח יישום אנחנו לא נחכה.

משה משה: דיברנו עם מוקד הפעילות בירושלים שיש לנו אתם קשרים מצוינים, והם קיבלו את הרעיון שלנו שיכול להיות שיעבדו בבתי-ספר יבילים ויחלקו אותם לתאים, ולכל 2-3 מורים יהיה תא כדי לשבת ולעבוד.

משה משה: אנחנו בין הראשונים שנזכה לזה כי ביקשתי מהם להתחיל אתנו כי לנו יש כבר מבנים יבילים, ובהם יכולים להיות תאים מסודרים למורים שאפשר לחבר אותם לחדר המורים.

משה משה: אני מאמין שברגע שדוח דברת ייושם המגזר הבדואי יזכה להרבה שעות מפני שמספר השעות תלוי במצב הסוציו-אקונומי והמרחק ממרכז הארץ.

משה משה: מבחינה כספית המגזר הבדואי ירוויח בגדול בין 30%-40% תוספות הן מבחינת תחזוקה והן מבחינת שעות, אבל זה תלוי בית-ספר וילדים.

משה משה: אני מבטיח שאנחנו כרשות חינוך לבדואים נדחוף.

משה משה: ברגע שיחליטו שאנחנו מצטרפים נמצא את הדרך ואת הכלים כדי ליישם אותו.

משה משה: כבר עכשיו המגזר הבדואי עובד 5 ימים בשבוע, ובמדינה כולה עומדים על הרגליים מה יעשו עם 5 ימים בשבוע.

טלב אלסאנע: לא יום לימודים ארוך.

משה משה: נכון.

משה משה: אנחנו מסיימים בסביבות 14:30.

טלב אלסאנע: למרות זאת בתי-הספר לא נכללים במפעל ההזנה.

משה משה: רק בכיתה אחת.

טלב אלסאנע: צריך את האישור של המועצה או הרשות.

טלב אלסאנע: המעמד הסוציו-אקונומי הוא נמוך, והתלמידים לא מגיעים עם ארוחות.

טלב אלסאנע: לכן מבחינת מצבם הם צריכים להיכלל בהגדרה של יום חינוך ארוך.

טלב אלסאנע: הם עובדים 5 ימים בשבוע, אבל לא נכללים בהגדרה, ולכן נופלים בין הכיסאות.

משה משה: אני מאמין שברגע שיוסיפו שעות הוראה זה ישתנה כי סך-הכול הפזורה מוכנה.

משה משה: בתי-הספר שלנו מוכנים, הם לומדים היום עד 14:30, ולהוסיף עוד שעה וחצי לא צריכה להיות בעיה.

משה משה: גם בנושא ההזנה, יש כמה מקומות שיש לנו פנימיות יום שבהן אנחנו מביאים להם ארוחות שמגיעות במגשיות וזה מסודר.

משה משה: האישור העקרוני להשתתפות שנותן משרד החינוך זה כבר נושא עקרוני.

טלב אלסאנע: מה עשתה הרשות כדי לחקור את בתי-הספר- -

משה משה: לא קיבלנו אישור.

משה משה: היה בסך-הכול אישור לשני בתי-ספר בכל הארץ.

טלב אלסאנע: עקרונית אתם ביקשתם אישור לשאר בתי-הספר?

משה משה: לא.

משה משה: הם פנו אלינו.

טלב אלסאנע: אתם צריכים להגיד שעל-פי מה שאתם יודעים על המצב של ההורים והתלמידים גם מדוחות העוני ומהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אתם מבקשים שיתחילו מהיישובים האלה.

גאלב מג'אדלה: מפעל ההזנה עולה לרשויות המקומיות הערביות 3 מיליארד שקל, ואין להם 300 מיליון שקל.

גאלב מג'אדלה: אני מאוד מתרשם מההגינות שלך, אבל בסופו של יום צריך להתחיל מהראש, ולא מהזנב:

גאלב מג'אדלה: קודם צריך לדאוג לחשמל ואחר-כך לחיבור של האינטרנט.

גאלב מג'אדלה: זה מבחינת סדר העדיפויות, אני לא מזלזל במה שאתה עושה.

טלב אלסאנע: חיבור בתי-הספר הוא, לדעתי, א', ב'.

משה משה: חשוב שתדעו, משרד החינוך מופקד על החינוך בתוך בתי-הספר.

משה משה: יש פה עוד הרבה משרדים.

טלב אלסאנע: עברנו את זה.

טלב אלסאנע: כדי לעשות צדק, גאלב, עשו את תיקון 40 שמאפשר קבלת היתרי בנייה לבתי-הספר וליישובים הלא מוכרים, וזה היתר חריג.

טלב אלסאנע: אני רוצה שיושב ראש הוועדה מחוזית יגיש תוכניות כדי שנאשר.

טלב אלסאנע: ברגע שמשרד החינוך יגיש את התוכניות הוא מאשר את התשתיות, וחברת חשמל חייבת לחבר את בית-הספר ומשרד התחבורה חייב לסלול את הכבישים.

גאלב מג'אדלה: חברת חשמל לא עושה טובה, היא מרוויחה מזה כסף.

גאלב מג'אדלה: שני אנשים כאן ישלבו ידיים, ואני מאמין שבשנה הבאה בתי-הספר האלה יהיו מסודרים.

משה משה: בבקשה, גם אנחנו רוצים.

דודו כהן: יש לי שאלה טכנית: הגשתם בקשה להיתר לחיבור חשמל וקיבלתם.

דודו כהן: כמה זמן לוקח לכם לעשות את זה, ועד איפה האחריות שלכם.

דודו כהן: אני מבין שהכול אצלכם הוא עד הגדר, והם צריכים את המערכת הפנימית פה בפנים.

דוד אברהם: אנחנו חייבים להגיע עד הגבול של החצר, ועל השאר רק בית-הספר אחראי.

דודו כהן: זה לא רק תקצוב להיתר, אלא לבנות גם את מערכת החשמל הפנימית.

דודו כהן: הם מביאים את החשמל עד הכניסה.

דוד אברהם: המונה הוא גבול המגרש.

דודו כהן: לתקצב לא רק את ההיתר, אלא את כל העבודות בתוך החצר.

משה משה: אין בעיה בכלל בנושא הזה, בתי-הספר ערוכים לזה.

דודו כהן: מה לוח הזמנים שלכם לביצוע?

דוד אברהם: זה תלוי בתוכניות.

דוד אברהם: אנחנו הוכחנו לא פעם שאנחנו יודעים במקסימום מהירות לחבר כל דבר.

דוד אברהם: תביאו לנו אישורים כדי שנוכל - -

גאלב מג'אדלה: תקרא לילד בשמו, טופס 4.

דוד אברהם: טופס 4.

דוד אברהם: זה מה שצריכים.

דודו כהן: אבל לא ענית על השאלה כמה זמן.

דוד אברהם: תלוי מה האורך, תלוי מה המרחק.

דודו כהן: תוך כמה זמן בערך?

דוד אברהם: אין לנו שום בעיה, נגיע במקסימום מהירות לכל מקום.

טלב אלסאנע: אם מחר אתה מקבל את טופס 4, תוך כמה זמן אתה יכול לבצע?

גאלב מג'אדלה: הוא לא מהנדס.

דוד אברהם: סליחה, אני כן מהנדס.

דוד אברהם: אני מנהל מחלקת תכנון בחברת חשמל.

גאלב מג'אדלה: זה תפקיד מאוד בכיר.

דוד אברהם: זה תלוי בכל הגורמים שאמורים לתת את האישורים.

דוד אברהם: כשאתה מניח כבל או פותח עמוד, אתה חייב לקבל אישורים.

דוד אברהם: בלי האישורים האלה אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.

גאלב מג'אדלה: אתה אומר שאתה מתחייב לעשות במהירות המקסימלית ברגע שכל התנאים יהיו מוכנים.

דוד אברהם: כן.

גאלב מג'אדלה: אתה מבין את הצורך.

דוד אברהם: אין ספק.

טלב אלסאנע: עוד מישהו רוצה להעיר?

עלי אבו סביח: אני רוצה לציין שגם כביש הגישה מהכביש הראשי עד בית-הספר טעון טיפוח מידי מסיבה מאוד פשוטה: 80% מהמורים בבית-הספר מגיעים מבחוץ – מבאר-שבע ומהיישובים בסביבה.

עלי אבו סביח: הכניסה קשה להם באופן מיוחד, וזה גם צריך להיות בסדר עדיפות ראשון לא פחות מהחשמל.

עלי אבו סביח: בית-הספר הופך להיות מקום שומם כבר בסביבות 13:30-14:00, אין כביש אחד לשם מאחר שאין חשמל, ואין פעילויות שם.

דובר: בבית-הספר יש פעילות פעמיים בשבוע של - -ופעילויות עזרה לקהילה: יש חוג קראטה ויש מועדון.

דובר: אנחנו מנסים מאוד, אבל אם בשעה 14:00 כבר חשוך בכיתה זה מפריע.

דובר: אי-אפשר לקיים ישיבות מורים בערב.

דודו כהן: אם היה חשמל זה היה מאפשר לכם לנצל את המבנים יותר.

דובר: כן, זה ברור.

מנהל בית-הספר: אני מניח שאתם לא מן הסתם בחרתם לבקר בבית-הספר, ויש לכם סיבות שמורות עמכם.

מנהל בית-הספר: אני רוצה לציין באופן מיוחד את שיתוף הפעולה ההדוק בין ההורים כאן לבין בית-הספר, והמראה הפיסי של בית-הספר הוא הודות לבית-הספר עצמו וגם להורים, תושבי המקום.

משה משה: יש כמה בתי-ספר ששיתוף הפעולה של ועד ההורים עם בית-הספר הוא מאוד חיובי.

טלב אלסאנע: מה ההגדרה שלך לוועד הורים חיובי?

משה משה: בית-ספר שמשתף פעולה עם מנהל בית-הספר לטיפוח בית-הספר הוא בהחלט חיובי.

מנהל בית-הספר: ביישובים הלא מוכרים ועדי ההורים הרבה יותר פעילים אפילו מרהט.

משה משה: נכון, זו נקודה לציון.

מנהל בית-הספר: הם מקבלים על עצמם משימות לא רק בתחום שבית-הספר מלמד.

משה משה: אני מציע שנעשה סיבוב בבית-הספר.

משה משה: שיחת סיכום אצל מנהלת מחוז דרום במשרד החינוך

עמירה חיים: אנחנו עסוקים מאוד בשנים האחרונות במה שקורה במגזר הבדואי עם הקמת המועצה האזורית החדשה אבו-בסמה.

עמירה חיים: מבחינתנו יש עדיפות מוחלטת לכל מה שקורה במגזר הבדואי, והעיסוק הדחוף יותר הוא אמירה של סדר עדיפויות.

עמירה חיים: לא נשקוט ולא ננוח עד שנסיים להוליך ולהוביל את המגזר הבדואי לשוויון מוחלט בכל מה שקשור בחינוך: בהישגים, בבינוי, בהכשרת המורים והמנהלים, ובכל שאר המעגלים.

עמירה חיים: עד שזה לא יקרה אף אחד מאתנו לא יכול לנוח ולשקוט.

עמירה חיים: אנחנו עושים מעקב צמוד אחר גיבוש תוכנית אב אבו-בסמה.

עמירה חיים: אני יושבת ראש ועדת ההיגוי, הקמנו גם ועדות משנה, נשכרו שני אנשים מקצועיים – האחד מתחום הפדגוגיה והאחר מתחום הבינוי – להכין את הדוח, והגישו לנו בשבוע שעבר את הטיוטה שהיא ממש טיוטה כי אנחנו דנים בכל אחד מהסעיפים שנמצאים כאן.

עמירה חיים: אני שמחה לארח אתכם כאן, ורוצה לשמוע מה עשיתם ומה ראיתם, מה אתם רוצים לשאול.

עמירה חיים: מהנושאים שתעלו, אני ארחיב.

עמירה חיים: יושב כאן נציג חברת החשמל, והוא לא ייצא מכאן עד שהוא ייתן לי תשובה מתי יהיה חשמל בבית-הספר של הטרבין.

עמירה חיים: אנחנו סיימנו את הבנייה.

טלב אלסאנע: זו לא השאלה היחידה.

עמירה חיים: אתה יודע מה קורה לבניין ריק?

דוד אברהם: מה קורה?

עמירה חיים: אם לא ניכנס ונאכלס אותו הוא ייהרס.

דוד אברהם: אני אשאר פה.

טלב אלסאנע: מבחינתי זה לא הביקור הראשון גם בבתי-הספר, אבל כל ההערכה שלי היא למה שעושה משרד החינוך מחוז הדרום, והוא כן עושה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לצאת מתוך הנחה שיש עשייה שיש תוצאות, אבל אני רוצה להתמקד בדברים שחסרים.

טלב אלסאנע: ההצלחה של מערכת החינוך היא הצלחה של כולנו; הצלחה של מערכת החינוך היא הצלחה של הבן שלי, של הבת שלי, הילדים שלנו, הילדים של הנגב.

טלב אלסאנע: זה הפתרון להרבה בעיות: אלימות, פשיעה, סמים.

טלב אלסאנע: הכול מתחיל בחינוך.

טלב אלסאנע: אין חינוך – יש צרות; יש חינוך – יש פתרונות.

טלב אלסאנע: זו המשוואה, וכל השקעה בתחום החינוך היא כדאית.

טלב אלסאנע: בתחום החינוך אסור להתקמצן ואסור לחסוך.

טלב אלסאנע: אם הבן שלי רוצה לקנות ספרים אני לא דוחה אותו למחר לעומת דברים אחרים שסובלים דיחוי.

טלב אלסאנע: אמנם יש התקדמות ושינוי, אבל סך-כל ההתקדמות לא עומדת בקצב ההתקדמות ברמה הארצית בתחום החינוך.

טלב אלסאנע: אנחנו לא עובדים בחלל ריק, אנחנו צריכים לבחון מה מתרחש במערכת החינוך בכלל בתוך המדינה, איפה אנחנו עומדים.

טלב אלסאנע: אנחנו לא צריכים להגיד אם התקדמנו, אלא באיזו מידה הפערים הלכו ונסגרו.

טלב אלסאנע: עכשיו עומדים ליישם את דוח דברת, ובודקים באיזו מידה אפשר ליישם אותו; מדברים על הזנה ואספקת מזון לתלמידים.

טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שזה ייקבע לפי המצב הסוציו-אקונומי של ההורים.

טלב אלסאנע: אני לא רוצה לפתור כרגע את כל בעיות מערכת החינוך, אבל אי-אפשר להקים בתי-ספר בלי לספק את התנאים הפיסיים הדרושים כדי שנגיד שזה באמת בית-ספר.

טלב אלסאנע: אחד התנאים הבסיסיים הוא שיהיה היתר בנייה לבית-הספר.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לבנות סתם בית-ספר ללא תכנון וללא היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: עצם העובדה שאין היתרי בנייה ביישובים הלא מוכרים היא עילה לחברת החשמל לא לחבר את בתי-הספר האלה לחשמל.

טלב אלסאנע: ואי-אפשר להגיד שחיבור חשמל לבית-ספר הוא דבר גדול.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה סיפר בבוקר שבקיבוץ שליד בקעה אל-גרבייה הלולים מוארים 24 שעות כי התאורה משפרת את התנובה של העופות.

טלב אלסאנע: אז אם ללולים נחוצה תאורה, אז גם לתלמידים בבתי-הספר.

טלב אלסאנע: בבתי-ספר כאן יש גנרטורים עד שעה 13:00; מדוע צריך גנרטורים?

טלב אלסאנע: מדוע לא מחברים את בית-הספר לחשמל?

טלב אלסאנע: מדוע אין היתרי בנייה?

טלב אלסאנע: שמעתי היום מחנן אפוטה שעלות הכנת תוכנית היא 20 אלף שקלים לבית-ספר אחד.

טלב אלסאנע: תקציב משרד החינוך הוא 20 מיליארד שקל.

טלב אלסאנע: 20 אלף שקל זה כיבוד קל.

טלב אלסאנע: משרד הפנים אמר שהוא מוכן לאשר אותן מידית, וברגע שמאשרים אותן נתקדם קדימה.

טלב אלסאנע: אפשר לדבר על מערכת החינוך, אבל אנשים שעוברים ליד בית-ספר שופטים אותו לפי כבישי גישה, חיבור לחשמל – אם כל אלה לא קיימים, מה זה אוהל?

טלב אלסאנע: לכן שאלתנו היא מדוע לא מקצים את התקציבים האלה להכנת תוכניות המתאר.

טלב אלסאנע: משרד החינוך יגיד שהוא לא בונה בתי-ספר.

טלב אלסאנע: אבל אנחנו יודעים שביישובים הלא מוכרים יש דמות משפטית אחרת.

טלב אלסאנע: לשם כך הוקמה רשות החינוך לבדואים, כדי לתת את השירות שהשלטון המקומי אמור לתת, והוא לא נותן כי הוא לא קיים.

טלב אלסאנע: לכן הרשות היא הזרוע הארוכה של משרד החינוך שאמור לבצע את זה.

טלב אלסאנע: התשובה "אנחנו לא מטפלים בזה" לא מקובלת, אנחנו רוצים שנדע מה עומדים לעשות לגבי התוכניות הבנייה האלה כדי לקבל היתרי בנייה לבתי-הספר; אנחנו רוצים לשמוע מהו פרק הזמן; אחר-כך אנחנו רוצים לדעת באיזה קצב חברת חשמל מוכנים לחבר את החשמל.

טלב אלסאנע: אנחנו נעשה את המלחמה שלנו מול משרד התחבורה כדי להקצות תקציבים לחבר את בתי-הספר לכבישי גישה.

טלב אלסאנע: אבל הכול מתעכב בטענה שאין היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לבנות שום מבנה בלי היתר.

טלב אלסאנע: היום אפשר לקבל היתרי בנייה מבחינה משפטית בעקבות תיקון 40 של תמ"ם 4 – תוכנית מתאר של מחוז דרום.

טלב אלסאנע: אנחנו מאוד שמחים לשמוע על שיתוף הפעולה ביניכם לבין אבו-בסמה, זה דבר חשוב, ויקל את הסרבול שנוצר בגלל היעדר כתובת שאפשר לפנות אליה, וגם ליצור את החלוקה הנכונה למען יעילות בעבודה.

עמירה חיים: איפה הייתם היום?

טלב אלסאנע: אנחנו היינו בשני בתי-ספר: באבו-גויאדר ובאל-אקסם.

טלב אלסאנע: אני ליוויתי את בית-ספר אבו-גויאדר עוד לפני שהוא קם, אני עשיתי ב- 94' את ההפגנה הראשונה כדי שיקימו את בית-הספר בעקבות דריסתם של שני ילדים במסילת הרכבת.

טלב אלסאנע: אז הוקם גן ילדים, והיום בית-ספר יפה מאוד.

טלב אלסאנע: ראינו שהוא גם מחובר לאינטרנט, ואנחנו מברכים עליו כי אנחנו רוצים שכל בתי-הספר יהיו מחוברים.

טלב אלסאנע: לפני כשבועיים היה דיון בוועדת החינוך, ומי שאחראי על מערכת המחשוב במשרד החינוך אמר שתוך 3 חודשים הוא יגיש תוכנית איך לחבר את כל בתי-הספר.

טלב אלסאנע: בכל המדינה 60% מחוברים היום.

עמירה חיים: לא בדרום.

טלב אלסאנע: בדיון ב- 16 ביולי העלינו את נושא היתרי הבנייה של בתי-הספר כדי לקדם את עניין כבישי הגישה והחיבורים לחשמל.

טלב אלסאנע: מאז לא ראינו שיש צעדים ממשיים לקדם את העניין הזה.

טלב אלסאנע: זה דבר טכני ובסיסי.

טלב אלסאנע: האינטרנט חשוב, אבל חשמל וכביש גישה הם לא פחות חשובים.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו רוצים לשמוע מה הולך בתחום הזה.

טלב אלסאנע: ביקרנו גם בשגב שלום שבו בית-הספר לא תקני.

טלב אלסאנע: זה בית-ספר שיש בו 18 כיתות במבנים יבילים, שהם סכנת נפשות לתלמידים.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לדעת מהי המדיניות שלכם לגבי שגב שלום כי כפי שאני התרשמתי 50% מהתלמידים שלומדים בשגב שלום באים מחוץ ליישוב.

טלב אלסאנע: מה תוכניות הבינוי, כמה השעות שניתנו למועצה כדי להתגבר על המחסור בכיתות הלימוד.

טלב אלסאנע: לפני שתעני אני נותן את רשות הדיבור לחבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להתחיל בסיפור קצר.

גאלב מג'אדלה: מאה יהודים עשירי עולם הפליגו בים חודש ימים.

גאלב מג'אדלה: רב החובל אסף את הצוות שלו ואמר להם שהמדריך שלהם אמר שאם הם יתייחסו אליהם יפה וייתנו שירות טוב, יש סיכוי שתסיימו את ההפלגה בים בכיס מלא.

גאלב מג'אדלה: במשך חודש ימים עשו מעל ומעבר.

גאלב מג'אדלה: אחרי חודש ימים עמד על הרציף כל צוות האונייה להיפרד מהאורחים.

גאלב מג'אדלה: עבר הראשון – לא נתן כלום; השני – כלום וכך הלאה.

גאלב מג'אדלה: הם חשבו שעבדו עליהם בעיניים.

גאלב מג'אדלה: האורח המאה בתור מסר לרב החובל תיק גדול, וביקש ממנו לפתוח.

גאלב מג'אדלה: רב החובל פתח וראה חבילות של דולרים.

גאלב מג'אדלה: שאל אותו: אתה מבסוט?

גאלב מג'אדלה: אמר רב החובל: "אני מבסוט, אבל אחרי שיצאה נשמתי".

גאלב מג'אדלה: אני מאוד מקווה שהסיפור הזה לא מיושם בחיי היומיום שלנו, במערכת היחסים בין המוסדות ובין הנציגים לבין התושבים.

גאלב מג'אדלה: כולם יודעים שבסוף יהיה חשמל, בתי-ספר יהיו, אינטרנט ומחשבים יהיו.

גאלב מג'אדלה: השאלה היא מתי.

גאלב מג'אדלה: שום ועדת חינוך בכנסת, לא הממשלה ולא משרד החינוך יכולים להחליף אתכם יחד אתם ברצון הכן וביושר האינטלקטואלי לסגור את הפערים ולהביא את המצב למצב תקין.

גאלב מג'אדלה: נבקר פה גם בעוד 50 סיורים, נריב ונדווח – את לא צריכה את הדיווח שלנו, את מכירה את המצב טוב יותר מאתנו.

גאלב מג'אדלה: היום פגשתי באמת כמה אנשים שאני חש שיש להם רצון ושהם עושים שליחות כי הם משרתים את אזרחי המדינה.

גאלב מג'אדלה: לכן היום אני יותר אופטימי.

גאלב מג'אדלה: ראיתי אנשים שרואים בעבודה שלהם ביישובים הבדואים שליחות, והם באים לתת שירות לאזרחי המדינה שראויים לקבל את מה שמגיע להם.

גאלב מג'אדלה: אם על זה נסכים בינינו אז ייקח שנה-שנתיים, לוח הזמנים הוא חשוב, אבל כשיש שיתוף פעולה, כנות ויושר אינטלקטואלי לעשות את הדברים – הכול יסתדר.

גאלב מג'אדלה: כל הקשיים יסתדרו.

גאלב מג'אדלה: אני הקמתי מבנה בלי אישורי כי לא הייתה לי בררה.

גאלב מג'אדלה: אל תביאו את האנשים כאן להיות עבריינים.

גאלב מג'אדלה: השופטת אמרה לי, אתה מבין מה קורה?

גאלב מג'אדלה: ההסתדרות מקימה בית מועצת פועלים להיות יד ימינה.

גאלב מג'אדלה: אמרתי לה: גברתי, את צריכה לצאת לבקעה לראות, המבנה הזה רחוק 34 מטר מהכביש הראשי של בקעה אל-גרבייה.

גאלב מג'אדלה: תשאלי את הרשויות איך יכול להיות שאין תוכניות מתאר.

גאלב מג'אדלה: אני אחכה לכם?

גאלב מג'אדלה: אני אחכה לביורוקרטיה של מחוז חיפה והצפון שייתנו לי היתר בנייה בעוד 17 שנה?

גאלב מג'אדלה: יהיה לי היתר ולא יהיה לי מבנה.

גאלב מג'אדלה: אני היום יותר אופטימי.

גאלב מג'אדלה: יש כאן אנשים יותר אחראיים כלפי הציבור שלהם והילדים שלהם, הם מוכנים לעשות הכול בשבילם.

גאלב מג'אדלה: אני מאמין שלקראת השנה הבאה נראה הישגים עצומים.

גאלב מג'אדלה: תראו באנשים האלה אזרחי מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים שהמדינה תיתן להם את מה שמגיע להם כאזרחי המדינה כדי שהם יראו את המדינה כמדינתם.

גאלב מג'אדלה: זו הנוסחה, והכול תלוי בנו.

סעיד אל-חרומי: אני מודה לך על קבלת הפנים לחברי הוועדה.

סעיד אל-חרומי: אני לא הצטרפתי אליהם לכל הסיורים.

סעיד אל-חרומי: בבוקר נפגשנו, והם שמעו ממני גם על החינוך וגם על דברים אחרים.

סעיד אל-חרומי: לדעתי, העבודה של ועדת החינוך בכלל היא להביא את הטענות ואת המצוקות של הפריפריה לשלטון המרכזי.

סעיד אל-חרומי: אתם, חברי הכנסת, והחברים שהצטרפו אליכם, אתם הכלי שדרכו אפשר להגיע לשלטון המרכזי, לשר או למי שצריך להחליט.

סעיד אל-חרומי: הבעיה לא אצלם ולא אצל דודו כהן; הבעיה היא אצל מי שקובע את המדיניות, מחלק את התקציב ומחליט למי מגיע ולמי לא מגיע.

סעיד אל-חרומי: שם היכולת שלכם, וזה מה שאנחנו מבקשים מכם שתעשו כדי שתהיה חלוקה הוגנת של התקציבים של המשרדים השונים במגזרים השונים.

סעיד אל-חרומי: בבית-ספר ביסודי א' אושרו שני שלבים – א' ו-ב' – שעכשיו מבוצעים, אבל אם לא מאשרים לנו את שלב ג' נעשה חצי עבודה.

סעיד אל-חרומי: בשנה הבאה חלק מהתלמידים יהיו בקרוונים וחלק יוספו לבית-ספר 5 כוכבים, ואז שוב שנה נוספת יהיו תלמידים בקרוונים ועוד שנה ייקח לגמור את הסיפור.

סעיד אל-חרומי: זה לא יפתור את כל הבעיה כי עוד בית-ספר יסודי צריך להיבנות, והכול מסודר, וצריך רק הרשאה כספית ותקציב שצריך לגייס.

סעיד אל-חרומי: אם כולם ייתנו יד – גם המלצת המחוז וגם ועדת החינוך – אפשר יהיה לעשות את זה בתקופה הקרובה.

סעיד אל-חרומי: יש גם הבעיה של הפזורה – הכפרים הלא מוכרים שמהם מגיעים תלמידים אלינו ליישוב.

סעיד אל-חרומי: זה לא העניין של החינוך בלבד, זה משליך על נושאים אחרים ביישוב שלי.

סעיד אל-חרומי: סיפרתי לחברי הוועדה הבוקר ש- 40 אוטובוסים לפחות נכנסים בבוקר וחוזרים ב- 14:00 בצהריים לקחת את התלמידים.

סעיד אל-חרומי: אני צריך לבנות כיכר קטנה מאוד לאוטובוסים, והכביש שם נהרס.

סעיד אל-חרומי: משרד התחבורה אומר לי כשאני מבקש את האישור שיש לי יישוב קטן של 5000 תושבים.

סעיד אל-חרומי: אני יודע שיש לי יישוב קטן, אבל אני מאכלס בשעות היום כ- 13 אלף תושבים.

סעיד אל-חרומי: זה סיפור בהמשכים.

סעיד אל-חרומי: תבינו, אם יש בעיה במערכת החינוך יש השלכה גם על נושאים אחרים, וגם עליהם אנחנו לא מקבלים תקציבים.

סעיד אל-חרומי: כשאני אדע שאבו-בסמה וכל תלמידי הפזורה ממשיכים להיות אצלי אני צריך לתכנן משהו חדש בשבילם: תיכון חדש, בית-ספר טכנולוגי חדש.

סעיד אל-חרומי: אנחנו נעשה הסכם ונבין למה אנחנו רוצים להגיע ב- 2008.

סעיד אל-חרומי: אם אני יודע שבאל-אקסם בשנה הבאה יש בית-ספר תיכון חדש אני אגנוז חלק מהתוכניות שלי ולא בא להתווכח עם עמירה ועם המחוז כדי לקבל עוד אישור.

סעיד אל-חרומי: לסיכום, הרצון הוא טוב ויש רצון כן של כולם, ובמיוחד לעמירה יש רצון טוב.

סעיד אל-חרומי: ב- 4 השנים האחרונות שהיא נמצאת היה שינוי דרסטי מדהים במגזר הבדואי, אבל זה לא מספיק.

סעיד אל-חרומי: הרצון הטוב והיכולת של הפקידות הבכירה לא מספיקה.

סעיד אל-חרומי: אם בעלי ההשפעה וקובעי המדיניות לא ייקחו את הנגב כפרויקט אנחנו בבעיה.

סעיד אל-חרומי: גם חברי הכנסת טלב אלסאנע וגאלב מג'אדלה ימשיכו לסייע, ונחזור על אותו סיפור.

סעיד אל-חרומי: אחת ולתמיד: או שלוקחים את הנגב בעדיפות ראשונה ומטפלים בנושא הזה או שנישאר עם אותן סיסמאות ועם אותן מילים שטוחנות מים.

סעיד אל-חרומי: תודה לכם.

דובר: אני מברך את עמירה על הנכונות לחסל את שני בתי-הספר, אל-אקסם וטורען, בגלל הצפיפות.

עמירה חיים: לא קיבלנו עדיין אישור לפיצול, אבל דנו בזה כבר לפני יותר משנה.

אדם אלהוא שלה: האינטרנט הוא דבר מאוד טוב לעשייה החינוכית וחלק אינטגרלי ממערכת החינוך כיום, ואני רוצה לשאול שאלה מאוד פשוטה: למה אנחנו צריכים להשקיע כל-כך הרבה כסף כדי לקבל אינטרנט לווייני כאשר יש לנו תשתית של קו בזק ליד בית-ספר אל-אקסם ובית-ספר נווה מדבר.

אדם אלהוא שלה: לדעתי, מאוד פשוט לחבר את זה ויש פחות הוצאות.

עמירה חיים: מי אמר שאנחנו מתעסקים ביישובים?

אדם אלהוא שלה: לא צריכה להיות שום התניה- -

עמירה חיים: יש לנו עבודה רבה מאוד, אני לא מחפשת דברים אחרים.

אדם אלהוא שלה: בישיבה עם דברת אני שאלתי אותו מה עומד להתבצע בכפרים הלא מוכרים בבתי-הספר.

אדם אלהוא שלה: הוא אמר לי בפירוש: אני עושה את חצי הדרך.

אדם אלהוא שלה: אין תקציב לשדרוג בתי-הספר בכפרים הלא מוכרים.

אדם אלהוא שלה: הוא אמר את זה בגלוי, ואמר שהוא מתכוון לעשות חקיקה בנושא.

אדם אלהוא שלה: תוכנית דברת לא תהיה בנגב, והוא אמר שהוא עושה חקיקה, ואנחנו נמשיך את הדרך.

אדם אלהוא שלה: זה להיאבק על בניית בתי-ספר.

אדם אלהוא שלה: אני רוצה את תשומת לב הוועדה לנקודה הזאת, צריך לחשוב על בניית בתי-ספר ושדרוגם כהכנה לתוכנית דברת.

אדם אלהוא שלה: אני גם רוצה שאבו-בסמה ייקח את העניינים בידיים ויתחיל להפעיל את העבודה ואת העשייה שתהיה לו מחלקת חינוך לידו שתשרת כמה שיותר את בתי-הספר.

דובר: צריך להעמיק את הקשר עם משרד החינוך.

דובר: אנחנו במדיניות מתכווננים למקומות שחסר לנו: בחינוך העל-יסודי ובחינוך של הגנים.

דובר: החינוך היסודי, לתפיסתנו, בסך-הכול מכוסה ברמה סבירה.

דובר: אנחנו כמובן רוצים להעלות אותה, אבל בשני המקומות שהזכרתי קודם הפער הוא גדול מאוד והחלל עצום, ולכן אנחנו מתכווננים, ויש לנו גם בתחום הפיסי וגם בתחום הפדגוגי רצון לקדם אותם כמה שיותר, לפי התפיסה שלנו.

דובר: חסר לנו כרגע מימוש של ההחלטות הקיימות של הכללת רשות החינוך בתחום המועצה, ואנחנו נשאלים כמה פעמים ביום מה קורה עם הדברים.

דובר: מבחינת האמינות של כולנו בשטח, הנושא הזה הוא קריטי כי אומרים שהמדינה קיבלה החלטה, אבל לא מממשת אותה.

דובר: אף על פי שאנחנו עושים את כל הצעדים לעשות את זה בצורה החלקה והטובה ביותר בנושא הזה צריכה להיאמר אמירה ולהיעשות מעשה.

עמירה חיים: עד 31 בינואר 2005 המצב כמו שהוא, ומ- 1 בפברואר אנחנו עושים את השינוי.

עמירה חיים: אני לא הבנתי מה הבעיה?

סעיד אל חרומי: צריך לבצע את המעבר.

סעיד אל חרומי: עד היום זה לא נעשה.

דובר: בסדר, מטפלים בזה.

עמירה חיים: אני מברכת את עבודתה של ועדת המשנה.

עמירה חיים: הקשר שלכם אתנו בשטח הוא מאוד חשוב.

עמירה חיים: גם השרה וגם המנכ"לית שמו את המגזר הבדואי בסדר עדיפות גבוה מאוד.

עמירה חיים: אין בקשה כמעט שאני לא נענית לה בחיוב.

עמירה חיים: חבר הכנסת טלב אלסאנע הוא ידיד של המחוז, הוא לא צריך לקבוע ישיבה, אם אני פה אנחנו מיד נפגשים.

עמירה חיים: כך שיש בדרום נציג שמטפל בוועדה כל הזמן.

עמירה חיים: המגזר הבדואי באמת קיבל העדפה, והעדפה זה לא רק כסף.

עמירה חיים: יש היום תקציבים שיושבים לי כאן בצד, ואני לא משתמשת בהם.

עמירה חיים: זה לא בעיה של כסף.

עמירה חיים: לקחת פער ולהתחיל לצמצם אותו ולסגור זה לא פשוט, זה תהליך מורכב, איטי ולא פשוט.

עמירה חיים: למשל, עד לפני 4 שנים חלק גדול מהמורים לא היו מוסמכים אפילו.

עמירה חיים: היום אין דבר כזה.

עמירה חיים: כל המורים היום מוסמכים או בתהליך הסמכה.

עמירה חיים: להגיד שכולם מורים טובים?

עמירה חיים: לא.

עמירה חיים: חלקם רק עכשיו סיימו את ההסמכה, והם מלמדים תלמידים בתוך כיתות.

עמירה חיים: עד שכל אחד מהם יהפוך להיות מורה מעולה יעבור זמן.

עמירה חיים: זה לא קשור לכסף, לא חסר לי כסף, מה שאני רוצה אני מקבלת.

עמירה חיים: זה לא כסף.

עמירה חיים: להפוך מנהלים לטובים יותר זה תהליך.

עמירה חיים: אני עכשיו נאבקת במוסר העבודה של מורים כי יש מוסר עבודה מאוד ירוד, ויש הרבה מורים שעובדים בעבודה נוספת.

עמירה חיים: יש דברים שלא קשורים בכסף ובגוף שאמור לתת.

עמירה חיים: אני ביקשתי להפוך את כל סדר הפעולות, לא לומר שיש לי משרד חינוך, ואני יודעת מה צריך.

עמירה חיים: אנחנו אמרנו שכולנו יודעים בדיוק אותו דבר, ולכן תכננו יחד הכול, כל תוכנית החומש תוכננה עם המנהלים, עם ראשי הרשויות, עם מנהלי אגפי החינוך, והם באו עם הצרכים מהשטח.

עמירה חיים: אני לא חכמה גדולה שבאה להגיד לכל אחד מה הוא צריך.

עמירה חיים: יחד בנינו מלמטה, וזה עניין של תהליך.

עמירה חיים: בנושא החינוך המיוחד רק בשנים האחרונות בנינו מערך חינוך מיוחד.

עמירה חיים: אני יוצאת מדעתי לחפש מורים לחינוך מיוחד כי אין לי חינוך מיוחד.

עמירה חיים: פתחנו כיתות לחינוך מיוחד, אבל לוקח שנתיים-שלוש עד שמורים מסיימים ללמוד.

עמירה חיים: תהליך כזה הוא לא תהליך מהיר.

עמירה חיים: אי-אפשר לקבל מיד את התשובה המהירה.

עמירה חיים: יחד עם זה תבענו את קידום ההישגים של הילדים, והם עולים בהתמדה, לא מספיק – ברור שלא מספיק – גם אני לא שבעת רצון, אבל יש איזושהי עלייה.

עמירה חיים: לגבי התנאים הפיסיים, אני רוצה את התנאים הפיסיים הטובים ביותר.

עמירה חיים: קיבלנו היתר בנייה ובנינו בית-ספר הטוב ביותר שיכול להיות, מהשורה הראשונה.

עמירה חיים: רק היום ביקשתי שיעבירו את הבקשה לבנות בתי-ספר יסודיים: טרבין כבר נבנה ועוד שלושה שייבנו ב- 2005.

עמירה חיים: כבר אושר לי יסודי ועל-יסודי.

עמירה חיים: באל-אוושלה ובביר-אל-עגת בית-ספר יסודי.

עמירה חיים: מתוך 16 בתי-הספר אחד בנוי ועוד שלושה חדשים, אני רוצה להרוס את כל בתי-הספר בפזורה זה אחר זה.

טלב אלסאנע: באל-אוושלה ובביר אל-עגת זה בא במקום בתי-הספר הקיימים?

קריאות: כן.

טלב אלסאנע: בונים בית-ספר מודרני?

עמירה חיים: מודרני, איכותי.

עמירה חיים: אני מתחייבת שכל יישוב שנכנס להסדר מוניציפלי יהיה בעדיפות ראשונה לבית-ספר.

עמירה חיים: אנחנו המשרד הממשלתי הראשון ששם כסף על השולחן לטרבין.

עמירה חיים: שם כבר גמרנו את הבנייה.

עמירה חיים: ב- 31 בינואר מוסרים לנו את המפתחות, רק שאין שם חשמל, ואין לי איך להביא ילדים.

טלב אלסאנע: ביום שיש היתר בנייה- -

עמירה חיים: היתר בנייה יש מזמן, אין תחנה שם.

דוד אברהם: המועצה באבו-בסמה צריכה לבנות תחנת טרנספורמציה לחברת חשמל, זה התהליך.

גאלב מג'אדלה: אתם פניתם בבקשה למועצה?

דוד אברהם: התחנה בבנייה.

דוד אברהם: אני מתחייב, שברגע שהיא תסתיים לאחר פחות מחודש יחובר בית-הספר לחשמל.

גאלב מג'אדלה: לא יכול להיות שבית-הספר גמור, ומחכים לחדר.

גאלב מג'אדלה: עושים צחוק מהעבודה.

עמירה חיים: אנחנו יוצאים עוד מעט מהמבנה.

עמירה חיים: מי ישמור עליו?

טלב אלסאנע: למי פנית?

דוד אברהם: למהנדס המועצה.

עמירה חיים: יעקב כץ יודע את זה.

גאלב מג'אדלה: למה לא מקימים את המבנה?

דובר: זה כרגע בבנייה.

גאלב מג'אדלה: מה זה בבנייה?

גאלב מג'אדלה: בונים את זה תוך 3 ימים.

דובר: לא בונים שום דבר בשלושה ימים.

גאלב מג'אדלה: מה זה בבנייה?

גאלב מג'אדלה: זה בסך-הכול חדר.

עמירה חיים: הכוונה היא לא למבנה, אלא לדברים.

גאלב מג'אדלה: אני לא מוכן לשמוע שבית-ספר עומד ריק ומוכן, ומעכב אותו חדר חשמל.

גאלב מג'אדלה: יד ימין לא יודעת מיד שמאל?

גאלב מג'אדלה: קיבלתם אישור בנייה.

גאלב מג'אדלה: זה תרגיל.

גאלב מג'אדלה: מחכים לחדר אחד?

גאלב מג'אדלה: אתה ויעקב כץ מקבלים בינתיים משכורת?

דובר: כן.

גאלב מג'אדלה: אז אני אומר לך, מחר בבוקר אני נכנס לשר הפנים, אם זה לא יהיה השבוע הזה, אתם תקבלו על הראש.

גאלב מג'אדלה: מה זה הפקרות כאן?

דובר: תוריד את הקול.

גאלב מג'אדלה: אני לא אוריד את הקול.

גאלב מג'אדלה: אני שמעתי על יעקב כץ הזה.

דובר: הוא לא פה.

דובר: כשהוא יהיה פה, אתה תרים קול.

גאלב מג'אדלה: אני ארים את הקול, ומחר בבוקר אני נכנס לשר הפנים, ואנחנו נפרסם את זה.

דובר: - - -

עמירה חיים: משה, זה לא ברמה האישית.

גאלב מג'אדלה: יעקב כץ היה צריך לבוא לכאן ולשבת מול המִנהלת, לא אתה.

משה משה: אני ביקשתי ממך לא להרים את הקול.

גאלב מג'אדלה: בשביל האנשים אני ארים את הקול.

טלב אלסאנע: משה הוא פקיד, ואת הטענות שלנו צריך להעביר ליעקב כץ.

טלב אלסאנע: חובתו לתת את התשובות, מה גם שהביקור הזה תואם אתו.

טלב אלסאנע: אנחנו דאגנו שהוועדה תיצור קשר עם דודו כהן,

טלב אלסאנע: עם מנהלת המחוז ועם המִנהלת.

טלב אלסאנע: אני לא התערבתי בסדר היום, אתם קבעתם את סדר היום.

טלב אלסאנע: מנהלת המחוז לא פחות עסוקה מיעקב כץ, והיא מוצאת את הזמן הנכון כדי להתעסק בנושאים שקשורים בחינוך ובתכנון.

טלב אלסאנע: אני חושב שחובתו של מר יעקב כץ לכבד את הוועדה וגם לכבד את עצמו ואת התפקיד שהוא ממלא ולהשתתף אם לא בסיור אז בסיכום.

טלב אלסאנע: אני חשבתי שהוא יהיה בישיבת הסיכום כדי לקבל תשובות ממנו.

טלב אלסאנע: לכן בסיכום שלנו אנחנו נתייחס לטענות האלה.

גאלב מג'אדלה: לא עוברים לסדר.

גאלב מג'אדלה: יושבים אנשים ועובדים קשה, עושים את עבודתם נאמנה, ובא אחד שתוקע את כל העניין.

גאלב מג'אדלה: זה לא יעבור לסדר, מחר בבוקר זה יטופל.

משה משה: אני הייתי הראשון שקיבל את הטרקטור הראשון בטרבין, אני יודע מי עובד קשה ומי לא.

עמירה חיים: משה, הפנייה לא הייתה אליך.

עמירה חיים: אני מסתכלת על מבחן התוצאה.

משה משה: מבחן התוצאה הוא שעכשיו עוד אין שם תלמידים שמתחילים ללמוד, אנחנו נמצאים בכלל ליד עומר.

עמירה חיים: אנחנו התחייבנו לפני האנשים שלפני ינואר נסיים את בית-הספר.

עמירה חיים: אנחנו בנינו מראש את הכיתות בתל-שבע עם ילדי הטרבין בנפרד.

עמירה חיים: מבחינתי אין שום בעיה, מחר בבוקר אני יכולה לבקש שיוריד את התלמידים שם במקום בתל-שבע.

עמירה חיים: זינה, היועצת המשפטית שלכם, עמדה יחד אתנו בבג"ץ.

עמירה חיים: היא רשמה את התאריך – 31 בינואר – כמוני.

עמירה חיים: הבנת אותי?

עמירה חיים: גם אם ניכנס בעוד שבועיים, באמצע פברואר זה לא נורא כי הילדים לומדים עם המורים בכיתות.

עמירה חיים: שיפצנו את בית-ספר אבו-באכר ב' כדי שהילדים ילמדו בתנאים נכונים; והייתה טענה שיש גג אסבסט בתל-שבע, והחלפנו את הגג.

עמירה חיים: באוקטובר השרה העבירה תקציב מיוחד להחלפת הגג אף על פי שלא היה צריך להחליף אותו, כי הוא בגינה ואפשר היה להתעלם ממנו, אבל החלפנו אותו בכל מקרה.

עמירה חיים: גם אם הטרנספורמטור הזה יעמוד שבועיים אחרי סיום הבנייה זה סביר, אבל לא יותר מזה, אתה צודק.

עמירה חיים: מבחינת החיבור לחשמל, אני רוצה שהילדים יקבלו תנאים כמו שצריך.

עמירה חיים: הגנרטורים שמשרד החינוך שׂם שם הם מהשורה הראשונה.

עמירה חיים: הם נותנים שירות חשמל מעולה ומלא לכל דבר.

טלב אלסאנע: - - -

עמירה חיים: זאת שאלה למשרד הפנים, לא אליי.

טלב אלסאנע: משרד הפנים היה אתנו היום בסיור, ואמר שאפילו לא צריך להביא את זה לדיון, ואמרו שברגע שתביאו את התוכניות הם יאשרו אותן.

טלב אלסאנע: חברת חשמל אמרה שברגע שיש תוכניות אין בעיה.

עמירה חיים: אני מקבלת את מה שאתה אומר במאה אחוז.

טלב אלסאנע: נוציא מהנדס, אדריכל, מתכנת שיחליטו איפה הכיתות, ויגישו תוכנית.

עמירה חיים: אני לא רוצה את הגנרטורים האלה.

עמירה חיים: הם עולים הרבה כסף.

טלב אלסאנע: גם אחזקה, וגם רעש וזיהום - -

עמירה חיים: אני מחזיקה שומר 24 שעות ליד הגנרטור, אחרת מחר הוא לא יהיה שם.

טלב אלסאנע: איפה ההיגיון?

טלב אלסאנע: אנשים משלמים כסף ומקבלים שירות פחות טוב כי חברת חשמל- -

גאלב מג'אדלה: התכנון עולה פחות מהשומר.

עמירה חיים: זה מטופל.

עמירה חיים: לגבי האינטרנט, אנחנו שמנו אינטרנט לווייני, וגם במקומות שיש חשמל שמים אינטרנט לווייני כי הוא טוב יותר, הוא בעל עצמה גדולה יותר, הוא משוכלל יותר, הוא מהיר יותר.

עמירה חיים: לכן אינטרנט מהיר הוא מהשורה הראשונה גם במקום שיש חשמל.

עמירה חיים: זה גם לא כל-כך יקר היום, העלויות הולכות ויורדות.

עמירה חיים: נכון שלבית-ספר שלם זה עולה הרבה, אבל בכל-זאת חשבנו שבתי-הספר הראשונים שנשים אותם בשורה הראשונה של הטכנולוגיה יהיו בתי-הספר בפזורה כי חשבנו לתת הרגשה שהם בשיא העדיפות.

עמירה חיים: שמנו שלושה, ועוד עשרה בדרך.

עמירה חיים: אני כבר פרשתי גם בוועדת החינוך של הכנסת וגם במקומות אחרים תוכניות פדגוגיות.

עמירה חיים: היום בתי-הספר עובדים ברמה אחרת.

עמירה חיים: יש היום תוכניות עבודה לתלמידים, כל השינוי הפדגוגי עבר שינוי מדהים.

עמירה חיים: מנהל בית-ספר הוא לא מנהל מנהלי, שיושב עם מקל בחצר לשמור על הילדים, אלא כששואלים אותו הוא צריך לענות על דברים ספציפיים של פדגוגיה בבית-הספר שלו, איך הוא מקדם את המערכת מבחינת האקלים הבית-ספרי.

עמירה חיים: יש כאן עדיין בעיה חמורה מאוד של אלימות מורים כלפי תלמידים, במקום הראשון בארץ בכל המגזר הבדואי, ולא רק בפזורה.

עמירה חיים: זה גם נושא שמטופל.

גאלב מג'אדלה: מה אתם עושים עם זה?

עמירה חיים: אנחנו לא עוברים על זה לסדר היום.

עמירה חיים: אנחנו מגישים גם תלונות במשטרה, ואחר-כך עושים סולחה ומבטלים את התלונות.

עמירה חיים: מה אני יכולה לעשות?

עמירה חיים: כלום.

גאלב מג'אדלה: ובתוך בתי-הספר?

עמירה חיים: בתוך בתי-הספר אנחנו עושים פעולות רבות.

עמירה חיים: לגבי רשות החינוך לבדואים, משרד החינוך סוגר את התאגיד הזה.

עמירה חיים: אנחנו פתחנו אותו לפני 20 שנה בערך כדי לתת שירותי חינוך לילדים, לא שום דבר.

עמירה חיים: לנו אין אפשרות להתעסק מעבר לגדר ומה שבתוכה.

עמירה חיים: הרשות מתבטלת, אבו-בסמה לוקחים אחריות ישירה על מוסדות החינוך בבתי-הספר שבתחום המועצה שלהם, ומשאר בתי-הספר משרד החינוך קונה שירותים, והם יטפלו בבתי-הספר וזה טוב לי כי הם מחוברים לחשמל וכל הדברים שהוא דיבר עליהם.

עמירה חיים: הם יטפלו בכל הדברים שקרואים היום פזורה או יישובים לא מוכרים.

עמירה חיים: כשאני קונה שירותים אני בעצם מעבירה לשם את כל הרשות.

עמירה חיים: מ- 1 בפברואר עד סוף שנת הלימודים ממשיך לשלם את המשכורות.

עמירה חיים: אנחנו מוכנים אפילו לתת למועצה מתנה.

עמירה חיים: כל עובדי הרשות כמו שהם, עם כל השירותים שהם נותנים עוברים בשלמות למועצה, הם הופכים להיות עובדי מועצה.

עמירה חיים: זה עם מסמך משפטי, סגור עם היועצת המשפטית של משרד הפנים, שרית דנה.

עמירה חיים: ישבנו כאן עם איציק ששון מההסתדרות וסגרנו את כל העניינים.

עמירה חיים: יש להם ועד, והם מאוד מרוצים.

עמירה חיים: הם נכנסים כמו שהם פנימה.

עמירה חיים: חנן ימשיך להיות המנהל עד סוף שנת הלימודים, ואחר-כך הוא יחליט מה הוא רוצה לעשות: לעבוד במועצה או לא.

עמירה חיים: אנחנו כמובן, ממליצים ומצפים שהוא ימשיך לעבוד כי הוא עושה עבודה טובה מאוד.

עמירה חיים: כשהמועצה תטפל בכל בתי-הספר היא תדאג לכולם לחשמל, לא יכולים יותר לשחק.

עמירה חיים: הכול יצטרך להיות תחת הידיים של המועצה.

עמירה חיים: לגבי דברת, אנחנו לומדים עכשיו את הדוח.

עמירה חיים: יש המון שינויים בדוח היישום אחרי ההערות הרבות שהיו, בעיקר בנושא המח"א על מינוי מנהלים ופיטורי מורים, ומבנה מוניציפלי-פוליטי שיש לכמה רשויות זה מאוד קשה.

עמירה חיים: המחוז יצטרך להמליץ בפני המטה איזו רשות מקומית תהפוך למח"א.

עמירה חיים: אף יישוב בדואי לא מועמד אפילו מכיוון שאין לו המספר המינימלי של התלמידים.

עמירה חיים: המספר המינימלי של התלמידים הוא 15 אלף ביישוב אחד, ואין דבר כזה.

עמירה חיים: אשדוד, אשקלון, אילת הם היישובים היחידים שיכולים להיות מח"א.

עמירה חיים: כל השאר יצטרכו לחשוב על התאגדויות, אנחנו עוד חושבים איך לעשות את זה.

עמירה חיים: לגבי נושא הבינוי, כל רשות שתיכנס ל- 5 ימי לימוד תקבל שדרוג של הבינוי בשלבים: יוסיפו חדרי שירותים, יוסיפו חדרי ספח לישיבות, הכול בצורה מסודרת.

עמירה חיים: שאלו אותי: האם המפקחים במגזר הבדואי יהיו יחד אתנו בהשתלמות כדי ללמוד מה עושים עם דוח דברת?

עמירה חיים: האם יקרה משהו אחר במגזר הבדואי?

עמירה חיים: אמרתי, לא.

עמירה חיים: בשבילי אין דבר כזה מגזר בדואי; לי יש מחוז אחד שבתוכו יש ילדים, וכל הילדים צריכים לקבל אותו דבר.

עמירה חיים: כשאני מתכננת את יישום הדוח המגזר הבדואי הוא בתוכו.

עמירה חיים: אם יש אפיון בשגב שלום שדומה ליישום של יישוב פיתוח אחר שנמצא בעיר יהודית הוא יקבל את אותה תשובה.

עמירה חיים: זה יהיה לפי אפיונים, אני לא רוצה שיהיה מרחב אזורי שיהיה רק בדואי, חלילה וחס.

עמירה חיים: אני רוצה מרחב משותף.

עמירה חיים: המנהלים משתלמים יחד, המפקחים משתלמים יחד, כולם יחד.

עמירה חיים: אני לא מקבלת את זה.

עמירה חיים: הבידוד הזה הוא שלא מצליח לרומם את כל הקבוצה למעלה.

עמירה חיים: אני בשום פנים ואופן לא מוכנה לזה.

עמירה חיים: אני עוד לא יודעת מה יהיה עם דוח דברת עכשיו, אנחנו רק לומדים איך יהיה בשנה הבאה.

עמירה חיים: מה שבטוח הוא ששנת תשס"ו הוא שנת למידה, היא לא שנת יישום של רוב הדברים.

עמירה חיים: הדבר היחיד שייושם מהדוח הוא שכמה יישובים יעברו ל- 5 ימי לימודים.

עמירה חיים: כל השאר זה למידה וביטול חטיבות ביניים.

עמירה חיים: במגזר הבדואי יש לי רק חטיבת ביניים אחת, בלקייה, בכל היתר אין חטיבות ביניים.

עמירה חיים: אגב, באבו-בסמה החלטנו שכל בתי-הספר יהיו מ-א' עד ח', התיכון מ- ט' עד י"ב, ולא יהיו חטיבות ביניים.

גאלב מג'אדלה: תסכימי אתנו שהיישום של דוח דברת הוא לא יישום של אותם תנאים.

עמירה חיים: למה?

עמירה חיים: תן לי דוגמה.

גאלב מג'אדלה: מכיוון שזה יום לימודים ארוך צריך בחדרי מורים לשים תאים.

גאלב מג'אדלה: התנאים הפיסיים היום לא מאפשרים את זה.

עמירה חיים: יהיה.

גאלב מג'אדלה: מפעל הזנה זה 3 מיליארד שקל.

עמירה חיים: אתה יודע מה ההבדל בעניין הזה בין בית-ספר בשגב שלום לבין בית-ספר "גבים" בבאר-שבע?

עמירה חיים: אין לא תאים ולא הזנה.

גאלב מג'אדלה: על-פי חוק עומדים לעשות ועדת חריגים.

עמירה חיים: מה שיהיה שם, יהיה פה.

גאלב מג'אדלה: זה מה שאני אומר.

גאלב מג'אדלה: התנאים לביצוע הדוח ביישובים הבדואים הם לא תנאים זהים.

עמירה חיים: זה לא נכון ביישובי הקבע.

עמירה חיים: בתי-הספר בשגב שלום הם מהשורה הראשונה.

גאלב מג'אדלה: בשביל להפעיל את מפעל ההזנה המועצה צריכה לתת כסף.

עמירה חיים: אין ספק.

גאלב מג'אדלה: איזה מפעל הזנה זה על הנייר?

עמירה חיים: דוח דברת שונה, תקראו את הדוח.

טלב אלסאנע: אי-אפשר ליישם ללא תקצוב.

טלב אלסאנע: התקצוב צריך להיות דיפרנציאלי על-פי היכולות.

עמירה חיים: דוח היישום של ועדת דברת שיצא השבוע שונה מהדוח הראשון.

עמירה חיים: ברעננה למשל, תקבל מהמדינה 50% מהסל שצריך לקבל ותשבור את הראש על השאר.

גאלב מג'אדלה: לפי המצב הסוציו-אקונומי.

עמירה חיים: בדיוק.

עמירה חיים: פה הילד יקבל 97%.

עמירה חיים: אז מה הבעיה?

גאלב מג'אדלה: אני מציע לך לראות בזה מצב ייחודי.

גאלב מג'אדלה: תקימי לזה צוות כדי שייערך לזה.

עמירה חיים: הקמנו צוות.

עמירה חיים: אני דיברתי הבוקר עם שי וביקשתי שאף על פי שיש כמה רשויות מקומיות שלא הגישו בקשה- -

טלב אלסאנע: את יודעת מתי אני מגלה שלא הוגשה בקשה?

טלב אלסאנע: ביום רביעי.

עמירה חיים: יש 3-4 רשויות בדואיות שלא הגישו בקשה ל- 2005.

עמירה חיים: לי יש הבטחה לכזה סכום.

עמירה חיים: יש לי סכום שאין לי מה לעשות אתו.

עמירה חיים: אתה מאמין?

טלב אלסאנע: מי הן שלוש הרשויות?

עמירה חיים: אני לא אגיד לך עכשיו, אחר-כך אני אגיד לך.

סלמן אבו חמיד: ביישוב שלי אנחנו נתקלים בבעיה שצריך לפתור באופן מידי.

סלמן אבו חמיד: יש לנו 2 כיתות ששיעור גדול מתוכן הן בנות שמסיימות ט' ועולות לכיתה י'.

סלמן אבו חמיד: אין לנו כיתה י', ואין שלוחה של כיתה י'- -

עמירה חיים: אנחנו ביקשנו בית-ספר על-יסודי ראשון באבו-קרינת, ובית-הספר השני בביר-אדג'.

סלמן אבו חמיד: אני לא מדבר על בית-ספר, אני מדבר על שלוחה של כיתה.

סלמן אבו חמיד: עכשיו יש לנו בעיה שהבנות הולכות הביתה ולא ממשיכות ללמוד.

עמירה חיים: לא יהיה דבר כזה.

עמירה חיים: יש שם עד כיתה ט', והיום כתבנו מכתב שסדר העדיפויות שלנו הוא תיכון באבו-קרינת ובביר-אדג'.

טלב אלסאנע: מתי יתחיל בית-הספר התיכון שם?

עמירה חיים: היום דנו בבקשות.

סלמן אבו חמיד: עמירה, תני לי תשובה בבקשה, לאן הבנות שמסיימות כיתה ט' בעוד כמה חודשים הולכות?

עמירה חיים: סלמן, אני אף פעם לא אמרתי ולא התחייבתי שביום אחד אני אפתור את כל הבעיות, אבל אמרתי שלא תהיה בעיה שלא תיפתר, ואנחנו פותרים אותן בשלבים.

עמירה חיים: הבעיה הזאת של בנות שלא הולכות לתיכון היא בעיה תרבותית שאני מקבלת אותה, היא שלכם, היא לא שלי.

עמירה חיים: זאת גם בעיה תרבותית שלא שולחים את הבנות בגיל מסוים בשבטים מסוימים לבית-הספר.

עמירה חיים: יש ירידה מתמדת בנשירה של הבנות, אבל יש עדיין כאלה שלא שולחים, ואני צריכה להתחבר לתרבות ולהתחשב בזה, ואני אעשה את זה.

עמירה חיים: בית-הספר העל-יסודי שייבנה יהיה בביר-אדג'.

עמירה חיים: תשובה מספקת?

סלמן אבו חמיד: לפחות לשלב הזה,לא.

עמירה חיים: אני לא יכולה, ואני לא אשקר לך.

טלב אלסאנע: יש פתרון ביניים.

עמירה חיים: נתתי אותו.

עמירה חיים: פתרון הביניים הוא שפתחנו כיתות ט' במקום, מעבר ל- ט' אין לי אפשרות לפתוח.

סלמן אבו חמיד: מצד שני בעניין הזה מצדי שתהיה כיתה י' עד שייבנה בית-הספר הזה.

עמירה חיים: יש לי הצעה: תלוו את הבנות.

עמירה חיים: שמישהו מהמשפחה ייצא אתן באוטובוס, ישמור עליהן בחצר ויחזיר אותן.

עמירה חיים: לא חבל על הבנות?

קריאה: - - -

עמירה חיים: אתה לא שמעת מה אמרתי.

עמירה חיים: לא הוגשה שום בקשה לבניית בית-ספר מצד שגב שלום ל- 2005.

טלב אלסאנע: אני חושב שהביקור היה חשוב.

טלב אלסאנע: אני מודה לסעיד גם על הביקור בשגב שלום.

טלב אלסאנע: אני מודה לך, עמירה; כרגיל, את שכנעת אותנו אף על פי שאנחנו מכירים את המצב.

טלב אלסאנע: המציאות לא השתנתה מאז שהגענו לכאן.

עמירה חיים: אני לא אמרתי שסיימנו את המאבק, אנחנו בדרך.

טלב אלסאנע: אני מסכים עם מה שאמר גאלב.

טלב אלסאנע: יש אנשים במחוז הדרום שלמרות המציאות הקשה הם מגלים רצון טוב, ותמיד טוב לעבוד אתם.

טלב אלסאנע: יש להם גם הכוח להעלות את הבעיות, וחשוב שיהיה שיתוף פעולה בינינו לבין נציגי המחוז כדי שיהיה שנוכל להעלות את הדברים בכנסת.

טלב אלסאנע: אם אני אומר שאין והמחוז יגיד לו שיש, אז הוא לא יקבל את הדברים.

טלב אלסאנע: רוב השאילתות שאנחנו מגישים מנוסחות על-ידי מנהלי המחוזות כי השר לא יודע בדיוק מה המציאות בשטח, ואיש הקשר שלו הוא מנהל המחוז.

טלב אלסאנע: שיתוף הפעולה מאוד חשוב כדי לקדם את הנושאים בנגב, במיוחד באזור שלכם.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים שהדברים שדיברנו עליהם אכן יתממשו, ותוך 6-8 חודשים נראה שאכן חל שיפור.

טלב אלסאנע: לגבי התוכניות, אנחנו לא רוצים לחזור בעוד 6 חודשים וחנן יגיד לי מה שאמר לי היום.

טלב אלסאנע: היום התשובות שלך נרשמו והוקלטו, ואנחנו רוצים שבעוד חודשיים יהיו תוכניות.

טלב אלסאנע: בעוד חודש נדבר עם דודו כהן, ואני רוצה שהוא יגיד שהתוכניות על השולחן שלו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.