הוועדה המשותפת בנושא סלילת כבישי גישה למוסדות החינוך במדינה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 1, 2004-07-19 10:00

טלב אלסאנע: אנחנו פותחים את הישיבה.

טלב אלסאנע: לצערנו הרב, כפי שנמסר לי יש מוזמנים שנמצאים בכניסה ולאור הלחץ יתעכבו, אבל אנחנו לא נעכב את הדיון ונתחיל.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שהדיון הוא בעקבות החלטת ועדת הכנסת להקים ועדת משנה שהיא ועדה משותפת מטעם ועדת החינוך וועדת הפנים, כדי ללוות את העניין של חיבורי בתי הספר בישובים הבדואים לכבישי גישה וחשמל, מערכת החשמל.

טלב אלסאנע: אני רוצה לברך את הנוכחים.

טלב אלסאנע: אני אעבור על רשימת המוזמנים.

טלב אלסאנע: למעשה בישיבה של היום ננסה למקד גם מבחינת משרדי הממשלה, בעיקר שני המשרדים החשובים, אבל אנחנו מעונינים לשמוע את שני משרדי ה ממשלה, משרד הפנים בקשר לעניין של התכנון של מרכזי השירותים, מדובר בשישה עשר מרכזי שירותים שהם בעצם בתי ספר בישובים הבדואים בנגב שאינם מחוברים לכבישי הגישה ולרשת החשמל, ובהתאם להחלטת המועצה הארצית הם אמורים לקבל היתרי בנייה זמניים, ובעקבות זאת להיות מחוברים.

טלב אלסאנע: כשאנחנו מדברים על מרכזי השירותים האלה, השאלה היא מה זה כולל.

טלב אלסאנע: האם זה כולל בתי ספר, גנים, איזה משרדים, מוסדות ציבור – האם זה נופל בכלל בהגדרה הזו של שירותים חיוניים.

טלב אלסאנע: זה כולל גם בתי תפילה, מסגדים, או לא כולל.

טלב אלסאנע: וגם לגבי הקצב של ההתקדמות של הקמת מרכזי השירותים, אני רואה שיש את הרשימה לגבי מרכזי השירותים, זה בכוחלה, נווה דקלים, טורשן אלף, אסייעד, אל עזזמה, אל עאסם א' אל עאסם ב', נווה מדבר, אל עמל ותל ערד.

טלב אלסאנע: יש בית ספר נוסף שלא נכלל, עבדת לא נכלל ברשימה, והשאלה מדוע לא נכלל, כי יש שם תלמידים שלומדים, וזה גם בית ספר, לדעתי, נכלל בשירותים החיוניים.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לדעת מה משרד החינוך עושה כדי להריץ את ההליכים לקראת קבלת היתרי בניה, ואחרי קבלת היתרי הבניה איך הולכים לבצע, ומה לוח הזמנים.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, אם תהיה לנו איזו שהיא החלטה יפה על הנייר, החלטה מצוינת, אבל בעצם התלמידים ימשיכו לסבול מבחינת היעדר כבישי גישה, בתי הספר לא יהיו מחוברים, המשמעות של הדבר שבנגב, שאנחנו יודעים בעונת הקיץ החום הלוהט שם אין מערכת מזגנים, בעונת החורף אין מערכת חימום וכפי שידוע לכם, רוב התלמידים בישובים האלה, יותר מעשרים מיליון ₪ עלות ההסעות השנתיות של התלמידים.

טלב אלסאנע: כשמדברים על כבישים לא סלולים, ואדיות, נחלים, פירוש הדבר שהתלמידים לא יגיעו.

טלב אלסאנע: האוטובוסים לא יסיעו, התלמידים לא יגיעו, לימודים לא יהיו.

טלב אלסאנע: לימודים לא יהיו, המשמעות של הדבר הישגים בסופו של דבר נמוכים, והתופעות של הנשירה.

טלב אלסאנע: לפני שאני אסיים ואבקש ממשרדי הממשלה להתייחס, אני אתן לחבר הכנסת מוחמד ברכה שנמצא, לשמוע מה שיש לו להגיד בעניין.

טלב אלסאנע: אחר כך נעבור לנציגים שנמצאים כאן.

טלב אלסאנע: תודה.

מוחמד ברכה: אני מקווה שעבודת ועדת המשנה הזו תוכתר בתוצאות מעשיות.

מוחמד ברכה: דיבורים שבענו, והמצוקה זועקת לשמים.

מוחמד ברכה: זה ידוע.

מוחמד ברכה: לפני כמה חודשים היה ביקור של מליאת ועדת החינוך והתרבות במוסדות החינוך בנגב.

מוחמד ברכה: המחזות הם בלתי נסבלים פשוט, כאילו הם לקוחים מעולם אחר.

מוחמד ברכה: כאשר אתה צריך לנסוע כמה קילומטרים בין הכביש הראשי לבין בית הספר בחולות ואבק בקיץ וחום כבד, ובבוץ בחורף ובקור, אני חושב שזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: כל הסיפורים על כפרים מוכרים או בלתי מוכרים אני חושב שהם מתבטלים אוטומטית מול חוק חינוך חובה חינם.

מוחמד ברכה: לדעתי, הגיע הזמן שבסיום עבודתה של הוועדה, אדוני היושב ראש, וועדת המשנה, שהוועדה תשאף לא רק למפות את הצרכים, אלא בשיתוף עם משרדי הממשלה ובעיקר ביוזמתם, גם לקבוע לוחות זמנים.

מוחמד ברכה: אני חושב שהנושא הזה לא אמור להיות נתון לדיון ולויכוח, אם יש צורך בגישה לאותם בתי ספר, אלא איך עושים את זה.

מוחמד ברכה: ואני מקווה שהיום נשמע דברים שאפשר לקטלג אותם בתוך הקטגוריה של פתרונות מעשיים, ואם לא – אז אני חושב שמליאת ועדת החינוך וגם מליאת ועדת הפנים צריכות להידרש לנושא הזה מכיוונים אחרים בהתייחסותם למשרדי הממשלה השונים, כשהם מביאים לדיון נושאים אחרים.

מוחמד ברכה: בכל אופן, אני חושב שהדבר העיקרי בישיבה הזו היום הוא לשמוע מה בפיהם של משרדי הממשלה, של משרד התחבורה, משרד ראש הממשלה כמובן, משרד החינוך והתרבות, ומשרד התשתיות, אני לא יודע באיזו מידה הוא מעורב, הוא בהחלט מעורב דרך חברת החשמל, ואני רואה בחומרה רבה את העובדה שאנשי חברת החשמל לא נמצאים כאן, אני מקווה שהגיעו – הגיעו.

מוחמד ברכה: יפה.

מוחמד ברכה: אז גם הבעיה הזו נפתרה בינתיים, בנוכחות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב ראש, אני מסתפק בדברים האלה, אני צריך לצאת עוד מעט להצבעה על חוק ההזנה, שגם מתקשר לילדים, ויש רביזיה שם, וההצבעה שלי לדעתי חשובה.

מוחמד ברכה: תודה.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמע את דבריו של חברי, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהבעיה ברורה.

ג'מאל זחאלקה: אם יש ויכוח במקומות אחרים על זה ועל רפורמה, במיוחד מדובר במשרד החינוך, המצב בחינוך בנגב בכלל ובחינוך הבדואי בפרט הוא בלתי נסבל.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשאול אם מישהו מוכן שילדיו ילמדו באותם תנאים.

ג'מאל זחאלקה: זו השאלה באמת.

ג'מאל זחאלקה: האם האחראים במשרד החינוך ובממשלה מוכנים שהילדים שלהם ילמדו בתנאים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: זו השאלה.

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח בתשובה שתתקבל.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא מוכן שהילדים שלו ילמדו בתנאים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: לכן המצב הזה צריך להשתנות מהר מאוד.

ג'מאל זחאלקה: יש החלטות על בנייה של בתי ספר, הדרכים לא סלולות, המצב הבטיחותי הוא סכנה לילדים, לכן אני חושב שצריך לפעול ולפעול מהר מאוד, ולא למרוח את זה בתוכניות רב שנתיות, שאנחנו רואים בדרך כלל שהן לא מתבצעות ונדחות שנה אחר שנה אחר שנה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מקווים שבוועדה המשותפת הזו לא נשמע על הבטחות שייעלמו בוועדות, אלא על התחלת ביצוע של העניינים, וזהו.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע את משרדי הממשלה מה הם אומרים, ואז אנחנו נגיד מה שיש לנו.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: תודה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שאנחנו רוצים להתמקד בכדי שנהיה תכליתיים בעניין של חיבור בתי הספר לכבישי הגישה ולמערכת החשמל.

טלב אלסאנע: באיזה שלב נמצא העניין של היתרי הבניה לגבי אותם בתי ספר, וגם לוח זמנים, וגם מה עושה כל משרד ממשלתי.

טלב אלסאנע: אני רוצה לחזור ולהדגיש שיש תופעה מדאיגה, שהרבה תלמידים מוסעים ואין תשתית כבישים לגבי בתי הספר האלה, זה דבר חמור מאוד.

טלב אלסאנע: הצטרפו אלינו מר פייסל אבו זאיד, סגן ראש העיר רהט, ומר יוסף אבו זאיד, סגן ראש העיר השני, גם ישתתפו מר אבראהים אבו סבייח מהמועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים בנגב, וגם מחמד אבו ג'ודה, ראש הוועד המקומי , על מנת שגורמים ממשרדי הממשלה יתייחסו, אנחנו גם נקיים הזדמנות להעלות, אם יש , למר אבו סבייח, לגבי בתי הספר ביישובים הלא מוכרים בנגב.

ריאן כאמל: נושא בתי הספר הלא מוכרים זה נושא שאנחנו דשנו בו ודנו בו בוועדות הכנסת ובהרבה פורומים והרבה כנסים.

ריאן כאמל: ואני מקווה, יש לי תקווה, אני אופטימי, שבישיבה זו שיזם אותה חבר הכנסת טאלב א סאנע, תצא ישועה.

ריאן כאמל: אבל המצב בלתי נסבל.

ריאן כאמל: המצב הוא מתחת לכל ביקורת.

ריאן כאמל: המצב הוא מצב שמחייב אפילו הקמת ועדת חקירה, מה קרה כאן, ולמה הגענו למצב הזה, ולמה כל ממשלה מטאטאה את הבעיה הכה כואבת לחצרה של הממשלה הבאה אחריה, ואף אחד לא נוקף אצבע, ואף אחד לא מזיז כלום.

ריאן כאמל: המצב הוא מאוד מאוד קשה.

ריאן כאמל: נכון שיש מדיניות לממשלה, אבל היא לא מתורגמת לסבל של תלמידים.

ריאן כאמל: בנושא ההסעות, למשל, לא בודקים תשתיות, למרות שהיו הרבה תלונות שתלמידים נסחפו בשיטפונות.

ריאן כאמל: מושקע המון כסף בהסעות, מעל עשרים וארבע מיליון שקל מושקעים לשנה בהסעות.

ריאן כאמל: ריבונו של עולם, עשרים וארבע מיליון שקל שמושקעים בהסעות, הם מספיקים לבנות בתי ספר איפה שנמצאים התלמידים עצמם.

ריאן כאמל: מדובר על ארבעים ושמונה כיתות.

ריאן כאמל: אם משקיעים את העשרים מיליון שקל של הסעות בכיתות לימוד, זה אותו מספר כיתות.

ריאן כאמל: הבעיה היא שהתרגום גם של ארבעים ושמונה כיתות, התקן אותו תקן.

ריאן כאמל: אבל במקום להסיע אותם, לבנות את בתי הספר בישובים, איפה התלמידים נמצאים.

ריאן כאמל: במקום לגרום את הסבל הזה והעוול הזה הגדול, ללכת לבנות בתי ספר כמו שבנו עד עכשיו בכל ישוב וישוב.

ריאן כאמל: צריכים לתת לישובים את המענה.

ריאן כאמל: ולהפסיק את הסבל התלמידים בצורה חד משמעית.

ריאן כאמל: נושא הבתי ספר עצמם הקיימים היום.

ריאן כאמל: חברים, אני לא יודע אם אפילו היו שמים אותם.

ריאן כאמל: ...

ריאן כאמל: אין שם חימום בחורף, אין אוורור ומיזוג אוויר בקיץ.

ריאן כאמל: איך תלמיד בתנאים כאלה של קור עז, כולם יודעים מה זה קור בנגב, וחום עז של הנגב, איך הוא מסוגל לתפקד כמו שצריך?

ריאן כאמל: איך אפשר להפעיל מעבדה כמו שצריך?

ריאן כאמל: אחרי שהלכנו לבג"צ לחבר אותנו למשק החשמל, הבית ספר נמצא מתחת לקו חשמל ולא מחברים אותו, למה?

ריאן כאמל: שהוא בדואי, רוצים להזיז אותו משם ואין לו תוכנית, המדינה בכלל לא מתכננת לו כלום, התוכנית היא פשוט מאוד לה עביר את האנשים האלה ממקום למקום אחר.

ריאן כאמל: לרכז את הבדואים על כמה שפחות קרקע.

ריאן כאמל: לא נשאר קרקע.

ריאן כאמל: אם זו המדיניות – היא פסולה.

ריאן כאמל: לא נשארה קרקע.

ריאן כאמל: הקרקע שנמצאים עליה הישובים הלא מוכרים היום - - -

קריאה: אסור לנהל את זה על גבם של התלמידים.

ריאן כאמל: אסור, לא.

ריאן כאמל: אבל יש מצב כזה שהקרקע שנמצאת לא מספיקה להם.

ריאן כאמל: הם צריכים שהמדינה תשאיר להם קרקע חלופית להתפתחות שלהם העתידית.

ריאן כאמל: האם אנחנו מנוהלים על ידי מומחים לענייני בדואים?

ריאן כאמל: למה לא באים ושואלים את הבדואים מה הם רוצים.

ריאן כאמל: למה לא שומעים אותם?

ריאן כאמל: שומעים את הכל, ואחר כך חוזרים למומחים בענייני בדואים, תעשו ככה ותעשו ככה.

ריאן כאמל: ככה אנחנו נוהלנו כל הזמן על ידי שלטון שנקרא שלטון של הבדואים.

ריאן כאמל: וזה צריך להיפסק הדבר הזה.

ריאן כאמל: היו ועדות, היו החלטות, היה בג"צ נגד חברת החשמל לחבר אותנו לגנרטור.

ריאן כאמל: גנרטור.

ריאן כאמל: הרעש שעושה הגנרטור, אתם יודעים מה זה?

ריאן כאמל: אפשר ללמוד עם רעש של גנרטור של חמישים או שישים קילה?

ריאן כאמל: אני לא יודע, למה פשוט מאוד מאלתרים לנו פתרונות.

ריאן כאמל: למה לא מוצאים פתרונות בסיסיים.

טלב אלסאנע: זאת השאלה.

טלב אלסאנע: אנחנו ניתן לכמה חברים.

טלב אלסאנע: אני רוצה שדודו כהן שגם יגיעו נציגים מוסמכים מהישובים האלה, שהנושא נוגע להם.

טלב אלסאנע: אני רוצה שתהיה התייחסות כשהם כבר מגיעים.

טלב אלסאנע: אז בינתיים ניתן לחברים נוספים.

טלב אלסאנע: מר פייסל אבו זאיד, בקשה.

טלב אלסאנע: מחזיק תיק החינוך בעיריית רהט.

פייסל אבו זאיד: אני רוצה לברך אותך ולברך את הוועדה על ההתכנסות.

פייסל אבו זאיד: תאמין לי, אני חושב שמיותר שאנחנו נדבר.

פייסל אבו זאיד: הבעיות בקרב האוכלוסייה הבדואית ידועות לכולם.

פייסל אבו זאיד: משרד החינוך בכבודו ובעצמו מכיר בצרכים.

פייסל אבו זאיד: אנחנו עושים עבודה מקצועית, עבודה בצורה יוצאת מהכלל, והוא מכיר בצרכים.

פייסל אבו זאיד: אבל הצרכים אף פעם לא מגיעים למימוש בגלל בעיות של תקצוב.

פייסל אבו זאיד: וחברי איברהים כאן מדבר על אדמות.

פייסל אבו זאיד: פה מדובר על כיתות.

פייסל אבו זאיד: אחרי זה נדבר על אדמות.

פייסל אבו זאיד: אנחנו היום נמצאים כאן בכדי לדבר על כיתות לתלמידים.

פייסל אבו זאיד: וזה לא עניין של יישוב ארעי או יישוב קבוע.

פייסל אבו זאיד: הרי שרהט זה עיר.

פייסל אבו זאיד: ואני אומר לך, גם המצב ברהט הוא לא מצב שמשגשג.

פייסל אבו זאיד: ואם אנחנו לוקחים אולי באיזה שהוא מקום גם היו הרבה מאוד אשליות והיתה תקווה בנושא של השיטה של ה-BFI שדיברו עליה במשרד החינוך, אני אומר לך, רק ברהט היה צריך לדבר על שבעים ושלושה מיליון שקל ועל עשרים וארבע אלף מטרז' בנייה.

פייסל אבו זאיד: יש לך מזה אפס של מימוש.

פייסל אבו זאיד: גני ילדים דיברו בתקשורת שצריך לעשות ברהט תשעים גנים בשיטה הזאת, ובכלל לא קיים.

פייסל אבו זאיד: יש לנו בתי ספר, עכשיו בדרך אני ויוסוף קיבלנו מוועד הורים שבית ספר שהוא נפסל על ידי מהנדס של העירייה והמהנדס של משרד החינוך.

פייסל אבו זאיד: ובית הספר הזה לא קיים.

פייסל אבו זאיד: ואני יכול לבוא ולהגיד שעם כל המאמצים שאנחנו עושים, ברהט לא תהיה שנת לימודים.

פייסל אבו זאיד: זה לא מצב, בואו נאמר, שפשוט צריך לבוא ולהתבכיין בפני הוועדה.

פייסל אבו זאיד: אנחנו פשוט באים מהאוכלוסייה ומציגים בעיה.

פייסל אבו זאיד: ואז יש כאלה שבאים ומתבטאים לצערי הרב, ואומרים שהאוכלוסייה הבדואית הקצינה, ומסיטים בכלל את הנושא לכיוון אחר.

פייסל אבו זאיד: הרי שצרכי השעה ואנשים היום יותר משכילים, אנשים היום יותר עומדים על שלהם, וברגע שאנשים באים ודורשים דבר לגיטימי באים ואומרים שהאוכלוסייה הזו הקצינה.

פייסל אבו זאיד: והרי בהרכב האוכלוסייה הבדואית יש מרכיבים שאינם קיימים באף אוכלוסייה אחרת.

פייסל אבו זאיד: הגידול הטבעי לא קיים באף מקום אחר.

פייסל אבו זאיד: ואני אומר לכם, רק רהט לבד צריך מדי שנה שני בתי ספר.

פייסל אבו זאיד: ובמקומות אחרים סוגרים.

פייסל אבו זאיד: הרי שבהיעדר מפעלים, ולצערי הרב, בישובים הבדואים לא חשבו להקים מפעלים, אז יש מפעל אחד שבינתיים מתפקד ומייצר, זה למרות התוכניות של ביבי בכלכלה, זה לא מפסיק את המפעל הזה, והוא מתקדם.

פייסל אבו זאיד: אבל לפחות קורת גג לתלמידים צריכה להיות.

פייסל אבו זאיד: אני לא יודע, איברהים לא הזכיר כאן, אבל בנושא של גנים לגילאי שלוש וארבע, לפי הקריטריונים שדורש אותם משרד החינוך היום אין סיכוי שהילדים האלה ילמדו.

פייסל אבו זאיד: דבר ראשון, באים ואומרים לך, הבניין הזה יש לו רשיון?

פייסל אבו זאיד: אין לו רשיון.

פייסל אבו זאיד: ברגע שאין לו רשיון הילדים האלה גם מתוקף הבניין שאין לו רשיון, אין להם רשיון ללמוד.

פייסל אבו זאיד: ואני אומר לכם, המצב הזה בלתי נסבל.

פייסל אבו זאיד: ואני אומר לכם, היום, קרוב לשלוש מאות ילדים בגילאי שלוש ארבע שאין מסגרות לימוד.

פייסל אבו זאיד: היום צריך לבוא ולעשות תוכנית למימוש.

פייסל אבו זאיד: לא תוכנית שיניחו אותה על המדפים.

פייסל אבו זאיד: ואנחנו שבענו תוכניות.

פייסל אבו זאיד: ואני מקווה פעם אחת שאנשים יתעשתו והכרה בצרכים שיתרגמו את זה למימוש.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין הדבר החשוב בעצם הדיון הוא שהחינוך כמעט יש הסכמה כוללת, שהחינוך הוא מענה להרבה בעיות.

טלב אלסאנע: כשמדברים על אבטלה, על עוני, הכל מתחיל ומסתיים בחינוך.

טלב אלסאנע: כשמדברים על פשיעה, על עבריינות, החינוך הפתרון והמענה.

טלב אלסאנע: וכאן החינוך אצלנו בנגב החינוך הופך למטרה במובן של לנסות להשיג מטרות אחרות על גבי מערכת החינוך.

טלב אלסאנע: יש בינתיים תופעות של נשירה, שמגיעים בסופו של דבר לזה שאחוז האקדמאים היום, הבדואים המגיעים לאוניברסיטאות, זה פחות משני אחוז לאלף.

טלב אלסאנע: מתוך אלף תלמידים שני תלמידים מגיעים לאוניברסיטאות.

טלב אלסאנע: זה נתון שהוא מזעזע.

טלב אלסאנע: אי אפשר לדבר על חברה ושהחברה הזו תתקדם עם נשירה גבוהה, עם השגי בגרות נמוכים, עם תנאים קשים מבחינת הלימודים.

טלב אלסאנע: לכן, אם המדינה מעונינת לקדם את האוכלוסייה הבדואית בנגב, אי אפשר לחלוק ולדלג על הצורך בהצבת החינוך בראש סולם העדיפויות של הממשלה.

טלב אלסאנע: אני מברך את חברי חבר הכנסת אחמד טיבי שמצטרף לדיון.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמע את נציג רשות החינוך, מר דויד כהן, הממונה על המחוז במשרד הפנים.

טלב אלסאנע: שיתייחס גם מבחינת הביקור שהיה, שלבי התכנון אם נעשו, וגם מבחינת שלבי תכנון עתידיים, מתי נראה של בתי הספר קיבלו התרי בנייה, דבר שסולל את הדרך לקבלת שירותים נוספים, חיבור לכבישי גישה או חיבורם למערכת החשמל.

דוד כהן: אני הכנתי לכם טבלה שבעצם מציגה אותם שישה עשר אתרים, שכל המטרה שלו היתה לתקופת הביניים עד שתאושר ההמלצה באופן מסודר, אפשר יהיה באותם כפרים לספק את השירותים החיוניים שהוגדרו זה מים, חשמל, זה מערכות כבישים.

דוד כהן: ומאז התקדמנו, ואני חושב שהתקדמנו הרבה.

דוד כהן: ולכן כל הרשימה שאתם רואים אותה פה, בעצם אפשר לחלק אותה לשלוש קבוצות.

דוד כהן: החלוקה מאוד חשובה, בשביל להבין את המדיניות, כדי לא להשקיע את המשאבים בפתרונות ביניים.

דוד כהן: איפה שאני יכול להגיע ישר לפתרון הקבע, אז להשקיע בפתרון הקבע.

דוד כהן: קבוצה אלף זה אותם יישובים שיש בהם תוכניות מתאר בתוקף והם בעצם בתחום שיפוט המועצה האזורית אבו עטמה ומועצה אזורית ....

דוד כהן: שהוקמה בינואר 2004, והיא בעצם אחראית על היישובים ואחראית על מרכזי השירותים ומוסדות החינוך.

דוד כהן: בקבוצה הזו יש לנו חמש דרגות.

דוד כהן: חמשת המרכזים האלה הם בעצם היום בתחום האחריות המוניציפלי של המועצה האזורית אבו עטמה, והמועצה האזורית מנהלת דיונים אינטנסיביים עם הרשות לחינוך הבדואי במשרד החינוך איך לקדם את מבני הקבע, לא להיכנס למבנים זמניים ובעוד שנה להרוס אותם ולבנות את מבני הקבע.

דוד כהן: הסיבה היא מאוד פשוטה.

דוד כהן: בכל היישובים האלה, במקביל להפעלתה של תוכנית מתאר מקומית, אנחנו מקדמים תוכנית מפורטת של מרכז השירותים, ושתי התוכניות במקביל אושרו.

דוד כהן: כך שמבחינת משרד הפנים מחר בבוקר ניתן לתת היתרי בנייה למוסדות חינוך באזורים האלה.

דוד כהן: בקטע הזה היה אצלי דיון עם רשות החינוך, משרד החינוך ואבו עטמה, והם מנהלים כעת את הפגישות אולי ירחיב על זה אחר כך חנן, איפה נמצא כל יישוב ויישוב.

דוד כהן: הקבוצה השנייה, אני קורא לה קבוצה ב', שזה תוכניות בתהליכי תכנון שונים.

דוד כהן: אנחנו אפילו עוד לא הדפסנו את התוכניות, וחלק מהיישובים אין נכונות של התושבים לשבת עם הממשלה והמדינה לקדם תכנון ליישובים שלהם, שיש החלטת ממשלה, ויש תוכנית שמאפשרת את הקמת היישוב.

דוד כהן: אז אפשר כל הזמן לבוא בטענות.

דוד כהן: אבל אם אני שנתיים מנסה להיפגש עם אנשים ולשבת אתם ולסכם אתם על להכין תוכנית ליישוב, שאפשר יהיה לבנות בית ספר, הם לא מוכנים לשבת.

דוד כהן: ומצד שני טוענים שלא- - -

טלב אלסאנע: כדי שהדברים יהיו ברורים ומובנים, אתה אומר מבחינת חמשת היישובים האלה- - -

דוד כהן: אין שום בעיה.

דוד כהן: אפשר מחר בבוקר להוציא היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: למה זה מתעכב.

טלב אלסאנע: בוא נתחיל שלב שלב.

דוד כהן: אני אתן דוגמה.

דוד כהן: אנחנו רוצים ללכת למהלך שלם מאלף עד תו.

דוד כהן: אז יש טעם להשקיע בחצי השנה הקרובה בלהכין תוכניות, במבנים.

דוד כהן: .. זמניים, ותשתיות.

טלב אלסאנע: מבחינה מעשית הויכוח הזה, מה המשמעות שלו מבחינת לוח זמנים?

דוד כהן: אבל אין שום בעיה באותם ישובים להתחיל לקדם תכנון וביצוע במוסדות חינוך, שירותים חיוניים ומרכז שירותים.

דוד כהן: התוכניות ברמה מפורטת וניתן להוציא היתרי בנייה בלוח זמנים קצר.

דוד כהן: לכן אני בחרתי להדגיש את החמישה האלה.

טלב אלסאנע: עכשיו, לגבי קבוצות ב' שאתה ציינת.

דוד כהן: אני אפרט אותם.

דוד כהן: אני אגיד בכל קבוצה.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: תפרט אותם.

טלב אלסאנע: תתייחס לכל קבוצה מה הבעיה.

דוד כהן: קבוצה ב', אמרתי בכותרת, זה יישובים שיש להם תוכניות בהליכי תכנון ולכל אחד יש את הבעיה שלו.

דוד כהן: בקבוצה הזו יש את אבו קת?

דוד כהן: אבו קת מקודם היום בתכנון בתהליך שמפורט ביחד לכל הישוב, בכדי לקצר לוחות זמנים כדי שאפשר יהיה להוציא לוח זמנים קצר.

דוד כהן: לפני שבועיים היה דיון אצל שר הפנים לגבי הגבולות של היישוב, כי כשאין גבולות אתה לא יכול להציג תוכנית, אני מקווה ששר הפנים יפרסם את החלטתו בימים הקרובים.

דוד כהן: ההחלטה תאפשר לנו לקחת את היישוב אבו קת לצרף אותו למועצה האזורית אבו פטמה ומהרגע הזה ניתן לראות אותו בקבוצה אלף.

דוד כהן: זה כמובן בתכנון של תל שבע.

טלב אלסאנע: העניין של אל עטרש הרי אין מחלוקת גם לגבי התושבים המטרה היא לתכנן את בתי הספר.

טלב אלסאנע: יש שם שני בתי ספר, אז מבחינת בתי הספר הם החתימו את האנשים לפחות בשלב ראשון על היתר בנייה זמני על מנת לתת את השירות ולהמשיך את המשא ומתן לצורך ההכרה ביישוב בגבולות היישוב, וכל הדבר הזה, במיוחד שעד היום אין לך וועדת היגוי שתעבוד מול משרד הפנים.

דוד כהן: לנו יש ועדת היגוי.

דוד כהן: מה שחסר לוועדת ההיגוי זה נציגי התושבים שלא רוצים לבוא לוועדת ההיגוי.

דוד כהן: כבר שנתיים יש במשרד הפנים ועדת היגוי לתכנון היישובים האלה.

דוד כהן: ברגע שאין לי תושבים שמוכנים לשבת אתי, אני לא אקדם תכנון, כי אחר כך יגידו לי איך אתה מתכנן בלי תושבים.

דוד כהן: אז בבית ספר הזה הייתי, אני מאוד מצטער, אני אקדם תכנון רק כשיש לי תושבים שאני יכול לקדם אתם את התכנון - - -

טלב אלסאנע: ואיפה זה עומד היום מול התושבים?

דוד כהן: לא מתקדם שום דבר.

קריאה: מדובר ביישובים מוכרים?

דוד כהן: זה יישוב מוכר.

דוד כהן: זה יישוב מוכר.

דוד כהן: אנחנו צריכים להיכנס לתכנון מפורט, מה יהיו גבולות היישוב, איזה משפחות יהיו בפנים, איפה יהיו בתי הספר.

דוד כהן: יש יישוב מוכר הממשלה הכירה בו.

דוד כהן: אנחנו רוצים להתקדם קדימה לנסות ולאשר היתרים ואנחנו לא מצליחים להתקדם.

דוד כהן: זה לעניין שבע ושמונה.

דוד כהן: תשע – א סייב, אנחנו מטפלים שם ...

דוד כהן: המעמד של השכונה הזאת לא הוגדר היום, שר הפנים כבר מינה ועדה שתחליט על מעמדה של השכונה, כלומר, האם זה יהיה יישוב עצמאי באבו.

דוד כהן: .. או חלק מפה..

דוד כהן: אנחנו כמובן נקדם את התכנון, וההחלטה מה שלא תהיה, היא החלטה מוניציפלית.

טלב אלסאנע: אני חושב שהבעיה היא לא באוכלוסייה.

טלב אלסאנע: הבעיה היא עם רמת חובב.

טלב אלסאנע: אני לא חושב שצריך לטפל בזה על ידי העברת התושבים.

טלב אלסאנע: צריך להעביר את אתר רמת חובב או להקטין את הנזקים.

דוד כהן: כמה שיותר לסגור רמת חובב שהיא לא תטיל עלינו את המגבלות שאנחנו נטיל עליה.

דוד כהן: התהליך הזה של לטפל באתר רמת חובב על מנת לצמצם את המגבלות שלו הוא תהליך שייקח כמה שנים, לא שנה ולא שנתיים, ייקח שנים.

דוד כהן: גם אם הוא ייקח שנים, אז בסוף יהיו מגבלות.

דוד כהן: אז אם היום המקבלות הן חמישה ק"מ, ויש כאלה שאומרים עשרה, אז אולי הם יהיו ארבע.

דוד כהן: אבל הם לא יוכלו להיות אפס.

קריאה: אבל לפי הדיונים בוועדת הפנים בנושא של רמת חובב וגם הוועדה לאיכות הסביבה, הכיוון הוא לנהל את המאבק כדי להחליף את מיקומה של רמת חובב.

טלב אלסאנע: זה משליך גם על באר שבע, אפילו על עומר, ולכן הפתרון….

קריאה: מה שזה מחייב לא להיות נעולים על הרעיון להעביר את התושבים.

דוד כהן: אני לא דוחה שום רעיון, רק אני אומר בנקודת הזמן של עכשיו, כשאני יודע שכל פתרון לרמת חובב הוא כנראה לא פתרון של להעתיק את רמת חובב, יש שם עשרות מפעלים שכנראה להעתיק אותם זה לא סיפור פשוט.

דוד כהן: מה שכן אנחנו מוכנים להעתיק, זה אותן תשתיות שמפריעות כמו אתר פסולת רעילה.

דוד כהן: כמה שיותר מוקדם לסגור אותו, ולהעביר אותו, הוא כבר מצמצם את הקשת.

דוד כהן: אבל עדיין הקרבה היא כל כך גדולה, שאני לא בטוח שזה המקום האידיאלי לתכנון.

דוד כהן: איך הוא שאל קודם, אם הייתי רוצה שהילדים שלי יגורו שם, וגם אם עברו חמישה ק"מ?

דוד כהן: אני לא בטוח.

דוד כהן: אם אני מצמצם לשניים או לאחד אפילו, אז מכסימום השטח הזה, בעוד עשר שנים,

טלב אלסאנע: בינתיים יש בית ספר, יש למעלה מאלף תלמידים, לפחות נציג היישוב שיתייחס לעניין.

טלב אלסאנע: אלף ארבע מאות תלמידים… אפשר לפצל לשמונה בתי ספר, מה אתה הולך לתת באופן זמני כדי לתת את השירותים לתלמידים בבתי הספר?

דוד כהן: באופן זמני מה שהתכנית ביישוב, זה לקבל תשתיות, כבישים, מים חשמל.

טלב אלסאנע: האם ראש המועצה האזורית אתם לא מוכנים?

דוד כהן: אני הבהרתי קודם לחבר הכנסת טאלב א סאנע, מה שלא מקודם במסגרת חוקית ביישוב, מרכז שירותים ותכנית מאושרת, אמור לקבל את השירותים במסגרת שמעון תמרי?

דוד כהן: אם לא יאושר היישוב ואדי א נעים מבחינה תכנונית, הבית ספר עדיין נמצא שם, ניתן יהיה לספק לו את השירותים, אבל אני מסתכל על עוד עשר חמש עשרה עשרים שנה.

טלב אלסאנע: אל מנת שהדיון יהיה ברור, זאת אומרת, יש כאן את הפתרון הכולל ויש את הפתרון הזמני.

דוד כהן: תקופת הביניים.

דוד כהן: עדיין אני אומר שבשיקולים של מצוקת הפקידים, אם אני צריך להשקיע בפתרונות זמניים וגם מחצית פתרונות קבע, אני מציע לכל מי שבמצוקה תקציבית, יחסוך במים.

דוד כהן: הקבוצה השלישית, קבוצה גימל, זאת קבוצה שמאחד עד שש עשרה, היא קבוצה שבעצם נכון להיום אין תכנון ליישובים האלה.

דוד כהן: כל אלה נכון להיום אין תכנון ליישובים, ולכן אנחנו כמובן צריכים תוכנית מתאר ליישובים.

דוד כהן: כל המרכזים האלה, אין שום רשות מקומית שמטפלת בהם, ובעצם שינוי תב"ע ארבעים אמור לתת להם פתרון ברמת התשתיות והשירותים.

טלב אלסאנע: עכשיו, לגבי היישובים האלה, 11 – 16, איפה זה עומד היום מבחינה תכנונית ומבחינת משרד הפנים, מי צריך ליזום את התוכניות כדי לקדם בנייה ולאשר קבלת השירותים בבתי הספר האלה?

דוד כהן: אני אסביר.

דוד כהן: כל מה שמופיע פה מ-11 עד 16, עד תל ערד, זה קבוצה של שישה כפרים שנכון להיום מה שחל עליהם זה שינוי.

דוד כהן: לא יכול להגיד את זה, אבל לשמחתי, זה לא מתפקידי משרד הפנים.

דוד כהן: אנחנו נבדוק, נפעל ונעשה מה שניתן.

דוד כהן: הביצוע הוא לא במסגרת של משרד הפנים ולא מתפקיד המשרד.

טלב אלסאנע: אני שואל מבחינת בתי הספר האלה מתי בתי הספר יהיו מחוברים בפועל לכבישי גישה ולמערכת החשמל.

דוד כהן: אני לא יודע לתת לוח זמנים כי לא קיבלתי אפילו את הבקשה להיתרים.

טלב אלסאנע: ולמה לא קיבלת?

דוד כהן: עוד מילה אחת.

דוד כהן: מ-11 – 16, בעצם אנחנו מוכנים היום במסגרת שינוי תמ"א 27 בעיר באר שבע, אחד הנושאים המרכזיים שם, אתה מכיר אותו, זה פתרונות הפזורה הבדואית.

דוד כהן: האם בכל אותם שישה עשר או שמונה עשר יישובים בדואים שקיימים היום, עם כל ההרחבות המתוכננות להם, האם ניתן לתת מענה לכל האוכלוסייה הבדואית שקיימת, או שקיים צורך להקים עוד יישוב, שניים, שלושה.

דוד כהן: אני לא יודע להגיד את זה, אבל זה הנושא המרכזי היום על המדוכה בוועדת ההיגוי ובוועדת העבודה שמתכנסת.

דוד כהן: אם יהיו החלטות כמובן, הם יובאו לפני כולם: האם מקימים עוד יישובים או לא.

דוד כהן: לא יודע להגיד כרגע.

דוד כהן: אבל זה הנושא המרכזי שבוחנים אותו.

דוד כהן: כמובן תוך התייחסות לאותן אוכלוסיות שאנחנו חושבים שעוד אין להן פתרון קבע.

טלב אלסאנע: והאוכלוסיות שאין להן פתרון, למשל, ששת היישובים האחרונים בעצם,

דוד כהן: שלושת היישובים מרכזי שירותים.

טלב אלסאנע: כן, אנחנו נשמע את מר אפוטה.

טלב אלסאנע: אחד הדברים שאנחנו רוצים לשמוע ממך, שמשרד הפנים אומרים אנחנו מחכים למשרד החינוך שיגיש בקשה להיתרי בנייה.

טלב אלסאנע: אז איפה זה עומד, ולמה אתם לא מגישים.

חנן אפוטה: אני אחלק את זה לשניים.

חנן אפוטה: מה שדודו כהן דיבר לגבי בתי ספר שמחכים כאן לפחות לאבו בצרה , אנחנו כמשרד החינוך מלווים אותם, את אבו בצרה, המועצה החדשה שנכנסה לשטח הוגשו תכניות לבתי ספר יסודיים, גני ילדים, בתוך מרכזי השירותים כי שם התכנון הוא כבר מתקדם.

חנן אפוטה: לגבי כבישים, שבילים, וזה, זה לא בתחום הסמכות של הרשות לחינוך הבדואים.

חנן אפוטה: אנחנו לקחנו על עצמנו יחד עם מועצה אזורית אבו בסמה שיש לנו אינטרס לקדם שישה עשר בתי ספר אלה.

חנן אפוטה: אנחנו מסתכלים עליהם כמכלול, על כל שישה עשר בתי הספר, משרד הפנים מחלק אותם לפי מה שהוא מחלק אותם, לנו לרשות לחינוך הבדואים יש אינטרס שכל שישה עשר בתי הספר יקבלו את כל השירותים מבחינת תשתיות.

חנן אפוטה: עשינו כבר ישיבה אחת עם המהנדסת המחוזית של משרד הפנים, הנחתה אותנו איך להגיש את התוכניות.

חנן אפוטה: אנחנו עושים את הסקר עכשיו של כל בית ספר בנפרד, יחד עם המועצה האזורית אבו בסמה.

חנן אפוטה: יש לנו תקציב להגיש.

טלב אלסאנע: יש כמה בתי ספר שהם לא בתחום אחריותו של המועצה האזורית אבו בסמה, ולכן לדעתי צריך לפעול מול הוועדים המקומיים, מול המועצה האזורית.

חנן אפוטה: אני אגיד שיש כוונה, ולא הוחלט באיזו צורה, שהמועצה האזורית אבו בסמה בעצם תיקח על עצמה את כל החינוך של כל הפזורה.

חנן אפוטה: זה לא הוחלט סופית באיזה צורה, אבל זה ייחתך בקרוב.

חנן אפוטה: בעצם הם יתנו את כל השירותים לכל הפזורה, גם לישובים ששייכים לקו הכחול שלהם, וגם לשאר התושבים של הפזורה.

עסאם מח'ול: איפה עכשיו הילדים לומדים?

עסאם מח'ול: אני מדבר כולל בפזורה, בכפרים הבלתי מוכרים.

עסאם מח'ול: מה העלות של ההסעה?

חנן אפוטה: ההסעות היום אנחנו מתקרבים השנה לכמעט שלושים מיליון.

עסאם מח'ול: ואם הייתם מסבים את התקציבים האלה לבנייה?

עסאם מח'ול: זה מה שאתה אומר, אני הרי עוקב אחרי מה שאתה אומר.

עסאם מח'ול: אתה אומר שיש בעיה תקציבית, אם היו התקציבים קיימים- - -

חנן אפוטה: לא אמרתי שיש בעיה תקציבית.

חנן אפוטה: ברגע שיאשרו לנו את התקציב להגיש את התוכניות, נגיש אותן.

חנן אפוטה: לא אמרתי שיש בעיה.

חנן אפוטה: יתנו תקציב – נגיש.

עסאם מח'ול: כי מה שקורה כאן, שבעצם המדינה עוברת על החוק בזה שהיא לא מספקת את הזכות של התלמידים, לפחות ילדים קטנים, גנים וכולי, ללמוד במקומות שלהם.

עסאם מח'ול: אתה מוציא כסף על זה שאתה מעביר את הילדים כל יום תוך עבירה על החוק, לפעמים למרחקים שאסור להעביר אותם.

עסאם מח'ול: יש חוק שקובע מה מותר ומה לא מותר.

עסאם מח'ול: אי אפשר לבקש מהתושבים לכבד את החוק, והמדינה לא מכבדת את החוק, בטענה שאין פתרונות.

עסאם מח'ול: הנה, יש פתרון.

עסאם מח'ול: אילו היו מפנים את התקציבים האלה הקיימים להסעת תלמידים לבנייה, אז היית פותר את הבעיה.

טלב אלסאנע: חסרים גנרטורים, ויש טענה שאין היתרים.

טלב אלסאנע: מחודש מרץ כבר יש אפשרות לקבל היתר בנייה.

טלב אלסאנע: בתי הספר האלה ממשיכים להיות נבנים ומופעלים ללא היתרי בנייה, ובעצם משרד החינוך עובר עבירה על החוק, כשהוא צריך להגיש היתרי בנייה, ולאפשר חיבור בתי הספר האלה לחשמל ולכבישי גישה.

טלב אלסאנע: הוא לא עושה את זה בטענה שאין לו תקציב.

טלב אלסאנע: הרי התקציב עצמו הוא תקציב קטן.

טלב אלסאנע: אי אפשר להגיד אנחנו נמשיך לטייל את התלמידים, אין כבישי גישה, יש רק הסעות כפי שציינת, העלויות אדירות.

טלב אלסאנע: ארבעים מאות חמישים תלמידים מדי יום.

טלב אלסאנע: כבישים לא סלולים, לא מעובדים.

טלב אלסאנע: אז אנחנו לא רוצים שהדברים האלה יחזרו על עצמם.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמע את מר אודי כתריאל, משרד החינוך, התרבות והספורט.

קריאה: ההתייחסות שלך וגם לעובדה שלא מתכננים בגלל שיש בעיות תקציביות.

קריאה: הסכומים הקטנים, והתירוץ הזה צריך לדעתי לא להעלות אותו.

קריאה: זה בושה וחרפה שאנחנו לא מטפלים בבתי הספר כי אין לנו תקציב.

אודי כתריאל: ברשותכם, שלוש הערות על מה שנאמר כאן.

אודי כתריאל: הערה שנייה מתייחסת לגבולות.

אודי כתריאל: משרד החינוך לא אחראי על להעביר חשמל לבית הספר.

קריאה: ולתת היתר בנייה לבית הספר הוא לא אחראי?

אודי כתריאל: לא.

אודי כתריאל: תשובה חד משמעית לא.

אודי כתריאל: התשובה היא לא.

אודי כתריאל: דין אחד לכולם.

אודי כתריאל: כל הרשויות בארץ הן אלה שמממנות את נושא התשתיות עד לבית הספר.

אודי כתריאל: האחריות שלנו מתחילה משער השומר ופנימה לתוך גבולות בית הספר, וזה נכון לגבי כל הרשויות בארץ מהצפון ועד לדרום.

אודי כתריאל: דין אחד לכולם.

אודי כתריאל: משרד החינוך לא מחבר חשמל, לא מחבר ביוב, הוא משרד חינוך, ולא משרד תשתיות, הוא בונה בתי ספר.

טלב אלסאנע: אתה מסכים אתנו שלגבי היישובים הלא מוכרים הדין הוא אחר, ומשרד החינוך פעל אחרת, ולכן הקים את הרשות לחינוך הבדואים כדי לתת את השירות במקום הרשות המוניציפלית.

אודי כתריאל: הוא לא סלל אף כביש.

טלב אלסאנע: אנחנו לא רוצים שיסלול.

טלב אלסאנע: אנחנו מבקשים לקבל היתרי בנייה על מנת שמי שאחראי על הכבישים יסלול את הכבישים.

אודי כתריאל: נשאיר את זה רגע בצד, כי אני לא בקיא בנושא של התרי בנייה, חבל להטעות ולטעות בנושא הזה.

אודי כתריאל: אני פשוט לא יודע איך הרשות מתנהלת, ועל קטע זה חבל לי.

אודי כתריאל: בואו נעשה רגע סדר בכל מה שאמרתי.

אודי כתריאל: אלף, ישנה בנייה במגזר הבדואי, ובנייה גדולה.

אודי כתריאל: אמת, היא לא מספיקה.

אודי כתריאל: לא נוכל אף פעם להשלים את הצרכים, אבל אני מדבר לגבי כל המגזרים בארץ .

אודי כתריאל: גם במגזר החרדי לעולם לא נספיק להשלים את הבנייה כעובדה שאנחנו חיים אתה משך שנים.

אודי כתריאל: אבל ישנה בנייה רחבת היקף במגזר הבדואי.

טלב אלסאנע: יש פה דבר שהוא למיטב הבנתי דבר יסודי, אי אפשר להקים בית ספר במנותק מכבישי גישה ולהציב מחסומים בפני תלמידים ומורים, ולהגיד שמשרד החינוך מילא את חובתו.

טלב אלסאנע: חוק חינוך חובה צריך להציב בתי ספר, וגם שיהיה בתנאים סבירים ונגישים לתלמידים.

טלב אלסאנע: אחד הדברים שצריכים להיות סבירים.

חנן אפוטה: והמועצה האזורית אבו בסרה תמלא את חלקה.

חנן אפוטה: ....

אודי כתריאל: משרד החינוך מוכן ועושה בכל הארץ, הוא מקדים מימון שווה ערך של חמישה אחוז מהיקף הפרוייקט לטובת תוכניות אדריכלות שיוגשו אליו לבדיקה.

אודי כתריאל: רק לסבר את האוזן, כל כיתה בבית ספר עולה כחצי מיליון שקל, אם להגיד את המספרים, בית ספר של שמונה עשרה כיתות עלותו תשעה

עסאם מח'ול: אבל אתה לא יכול לדבוק להשתמש פה פורמלית בכללים לגבי כל היישובים, ואני אגיד לך למה.

עסאם מח'ול: כל הסיפור של החלטת בית המשפט שחייב את המדינה, את משרד החינוך, לספק שירותי חינוך בבתי ספר ביישובים בלתי מוכרים בנוי על התפיסה שאומרת שחובתה של המדינה לאפשר לכל ילד, באשר הוא, לא על פי מעמד הכפר והיישוב וכולי, את האפשרות ללמוד.

עסאם מח'ול: ואם הוא לא לומד, לכן אפשר לקחת את הילד או את הממשלה ולהכריח אותם ללמוד.

טלב אלסאנע: בנוסף למה שאומר חבר הכנסת עסאם מחול, זה לא פלא שבית המשפט הגבוה לצדק פסק שעל מערכת החינוך להציב גנרטורים בתוך בתי הספר.

טלב אלסאנע: כאילו אנחנו אומרים, זה לא קשור אלינו, ואנחנו לא חייבים לספק חשמל.

טלב אלסאנע: אז בית המשפט הגבוה לצדק התערב ואמר: לא, אתם חייבים, כי אי אפשר לדבר היום על בתי ספר ללא מעבדות.

טלב אלסאנע: זה חלק מהמערכת.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים את זה יותר רחב.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים גם עניין של נגישות לבית הספר, שהילדים יגיעו, זה חלק מהחובה.

טלב אלסאנע: זה עניין של פרשנות.

טלב אלסאנע: לכן יש את החובה הזו להתחבר עם משרד הפנים ולמלא את החובה להגיש תוכניות לקבלת היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: כל עיכוב לדעתי הוא עיכוב מיותר, שגורם עוול לתלמידים, ויכול להיות שיהיה צורך לפנות לבג"צ כדי לאלץ את משרד החינוך להגיש תוכניות.

טלב אלסאנע: ואנחנו לא צריכים להגיע לשלב הזה.

אודי כתריאל: הבעיה היא לא להגיש את התוכניות הבעיה היא לממן את התוכניות.

טלב אלסאנע: או.

טלב אלסאנע: קיי.

טלב אלסאנע: אז נדבר על המימון.

טלב אלסאנע: אל תתחמק ותגיד שאין סמכות.

טלב אלסאנע: תגיד, אני אחראי, יש לי בעיה של תקציבים.

טלב אלסאנע: מה שאמר מר אפוטה.

טלב אלסאנע: אז אנחנו נדבר על הבעיה של התקציב, ואיך אפשר להשיג את זה.

אודי כתריאל: גם וגם.

אודי כתריאל: ישנם גבולות מאוד ברורים למה אחראי משרד החינוך.

טלב אלסאנע: אנחנו גם ניתן לנציגים של היישובים הלא מוכרים שהגיעו באיחור להעלות אחר כך, וגם נשמע את נציג חברת החשמל ונציג של המועצה האזורית אבו בסמה, ואנחנו מברכים את חבר הכנסת דהמשה שהצטרף.

שמואל דוד: שלום, אני רוצה לומר בפשטות למשרד החינוך שהניסיון לטעון שאין כאן אחריות הוא ניסיון מדהים.

שמואל דוד: כיוון שהמשרד נמנע מלממש את החלטות במשך שנים להגיע לפתרונות.

שמואל דוד: אתה אמרת שהאחריות של משרד החינוך מתחילה משומר בית הספר, לדאבוננו, אין שומרים בבתי הספר הבדואים, וזה חלק מהבעיה.

שמואל דוד: אתה אמרת שהמשרד איננו אחראי, אלא הרשות אחראית, אבל הרשות ממומנת במאה אחוז על ידי משרד החינוך , מופעלת על ידי משרד החינוך, אמורה לשרת את משרד החינוך, ממונה על ידי שר החינוך.

שמואל דוד: אין כאן שום מקום שבו המשרד יכול לבוא ולטעון שיש לו איזו שהיא אחריות מופחתת אלא להפך, האחריות שלו מוגדלת ביחס לכל רשות אחרת מקומית שקיימת בארץ.

שמואל דוד: קשה להאמין בכלל.

שמואל דוד: ואנחנו, נדמה לי שהדברים לא מוטלים על הכתפיים של מר אפוטה , למרות שפורמלית הוא אדם האחראי לדברים, אלא משרד החינוך, מנהל הפיתוח, הגורמים שאחראים לממן ולתקצב, האחריות היא ברמה הגבוהה ביותר, ושם צריך להציב אותה.

שמואל דוד: לא ייתכן שמשרד החינוך יוליך את העוול.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אני מחזיק כאן בידי את התיקון מספר ארבעים של תוכנית מתאר מחוזית מחוז דרום, ואני רואה שבפירוש לגבי המטרות היא באה לתת פרשנות לקבל היתרי בנייה למבנים חיוניים, כשההגדרה של מבנים חיוניים בסעיף שמונה מופיעה, שירותי חינוך הכוללים בתי ספר וגני ילדים בלבד, שירותי בריאות הכוללים מרפאות ותחנות טיפוליות בלבד באם ובילד, תחנות בריאות הנפש וכדומה, שירותי דת הכוללים מבני דת אלה ואחרים, שירותי ביטחון פנים הכוללים נקודת משטרה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת דהמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה אנחנו צריכים ועדה ועוד פעם מחדש, למה מחכים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תגישו את ההיתרים ותעשו את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש דברים שמעל ומעבר אז צריך לטפל בהם, אבל דברים שיש בהישג יד והם בסמכות והם בידיכם, למה להתמהמה?

טלב אלסאנע: אני רוצה לפנות לנציג חברת חשמל.

טלב אלסאנע: אנחנו לאחרונה חוקקנו חוק, הוראת שעה, שמאפשר אפילו חיבור בתים ומבני מגורים שאין להם היתרי בנייה, לחבר אותם לרשת החשמל.

טלב אלסאנע: זה בעיקר בעקבות המלצות ועדת מרקוביץ ובעיקר בצפון.

טלב אלסאנע: היום, במידה ויוגשו תוכניות, בתי הספר יקבלו היתרי בנייה מטעם משרד החינוך, מה מבחינת

טלב אלסאנע: כם האפשרות לחבר את בתי הספר לחשמל?

טלב אלסאנע: האם אתם מוכנים לזה?

טלב אלסאנע: יש לכם תוכנית לחבר את בתי הספר?

אברהם שיש: אני ברשותך, אומר כמה מילים.

אברהם שיש: אני חושב שהבעיה מתחלקת לשתיים.

אברהם שיש: חיבור גני ילדים, חיבור בתי ספר, קצת נתונים על מה שיש לנו בבתי ספר.

אברהם שיש: בעיר רהט ובמועצות המקומיות אנחנו מדברים על ארבעים וארבע בתי ספר קיימים, ברהט יש כשישה עשר בתי ספר, בדורה ארבע, בכסיפא שש, עררה - שלושה סך הכל ארבעים וארבעה.

אברהם שיש: יש בית ספר אחד שנמצא היום בתהליכי ביצוע.

אברהם שיש: יש לנו גם בעיה עם האוכלוסייה שגרה באותם מקומות שאנחנו רוצים להעביר את הרשתות.

אברהם שיש: אני מבקש את עזרתך בדברים האלה.

אברהם שיש: אבל מישהו צריך להזמין את זה.

אברהם שיש: ואני ביקשתי אותו דבר ראשון צריך לפתוח הזמנות.

אברהם שיש: ושידרג את היישובים ואת המבני ציבור אלה ואחרים - זה היה לפני כחודש וחצי.

אברהם שיש: עדיין לא נפתחה שום הזמנה בעניין הזה.

אברהם שיש: צריך רק לפתוח הזמנה והעניין ייעשה.

אברהם שיש: זה הדבר הבסיסי.

אברהם שיש: עכשיו הולכים להיכנס לכל העניין של התכנון והביצוע.

טלב אלסאנע: משרד התחבורה, מר זוכמן.

יצחק זוכמן: צריך להבין, משרד התחבורה עובד בשיטה הבאה.

יצחק זוכמן: יש את מע"צ שמבצע כבישים, יש את משרד התחבורה עצמו שמטפל בכבישים בתוך היישובים.

יצחק זוכמן: האחריות לסלילת הכבישים בתוך היישובים היא של היישובים עצמם ולא של משרד התחבורה.

יצחק זוכמן: משרד התחבורה משתתף ברשויות מקומיות בביצוע כבישים לפי קריטריונים.

יצחק זוכמן: משרד התחבורה מבצע בעצמו את הפרוייקטים, אבל התכנון הסטטוטורי מבוצע על ידי היישובים והמשרד נכנס לביצוע רק כאשר יש פרוייקט מקובל.

יצחק זוכמן: החלטת הממשלה שמה את נושא הכבישים הפנימיים על משרד התחבורה.

יצחק זוכמן: משרד התחבורה משתתף בביצוע דרכי הגישה אל היישובים, כבישים בתוך היישובים, כל הכבישים ולבתים הפרטיים מבוצע ממימון שאיננו בא ממשרד התחבורה, לפי התקנונים שלנו.

יצחק זוכמן: כך שמשרד התחבורה בנושא הזה אינו יכול כרגע לסייע.

יצחק זוכמן: במידה ויהיו יישובים, במידה ויהיו תהליכים סטטוטוריים , אפשר יהיה לקדם ככלל ולדבר על פרוייקטים.

קריאה: אבל אלה קיימים.

קריאה: אלה יישובים קיימים.

קריאה: הבעיה היא לא יישובים קיימים או לא קיימים.

יצחק זוכמן: בתל שבע יש מספיק מה לעשות, בחורה יש מספיק מה לעשות וכך הלאה.

קריאה: בינתיים מה יעשו הילדים שצריכים להגיע לבתי הספר האלה?

יצחק זוכמן: לסלול כביש לבית ספר שעוד מעט יעבור למקום אחר והקרקע במועצה האזורית, עד שאנחנו נגמור לסלול את הכביש הבית ספר לא יהיה שם.

יצחק זוכמן: צריך לסכם קודם את מיקום בתי הספר, צריך לעשות.

יצחק זוכמן: ...

קריאה: בתי הספר האלה קיימים שנים רבות.

קריאה: בתי הספר לומדים בהם אלף ארבע מאות תלמידים,זה לא בתי ספר שהיום כאן ומחרתיים שם.

טלב אלסאנע: אבל יש החלטה לגבי הקמת מרכזי שירותים.

טלב אלסאנע: יש החלטת ממשלה.

יצחק זוכמן: אין החלטה לסלול כבישים לכל היישובים.

יצחק זוכמן: המשמעות של ליישם את זה, המשמעות היא משמעות כבדה מאוד, ולפי דעתי כל מקום שבית הספר לא מתוכנן להישאר במקום, אין שום הצדקה לסלול לשם כביש.

יצחק זוכמן: ובמקומות האחרים צריך להתחיל לטפל.

יצחק זוכמן: כדי לסכם מיקום, כדי לסכם תוואי,

עסאם מח'ול: משפט אחד רק.

עסאם מח'ול: מה שיוצא אחרי דיון כזה, וזה לא הדיון הראשון, שהבעיה ברורה, וכל אחד אין לו אחריות עליה.

עסאם מח'ול: בסופו של דבר היא לא נפתרת.

עסאם מח'ול: אנחנו יכולים לדבר על חמישים השנים הבאות שאנחנו נשב כאן ונחזור ונדון בדיוק באותה צורה.

עסאם מח'ול: אז משנים את התקנות ואת כללי העבודה של משרדי הממשלה.

עסאם מח'ול: אי אפשר להמשיך.

עסאם מח'ול: אנחנו רוצים פתרון לבעיה.

טלב אלסאנע: אני מודה לך אדוני.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמע לסיכום את מר אלרפאיעה, יושב ראש המועצה האזורית, בבקשה.

חוסין אלרפאיעה: שלום לכולם.

חוסין אלרפאיעה: אני שומע פה שכל המשרדים שנמצאים פה ואף אחד, אין לו נגיעה בזה.

חוסין אלרפאיעה: זה מאותו תקציב.

חוסין אלרפאיעה: אם זה בא להריסת הבתים זה מאותו תקציב.

חוסין אלרפאיעה: לזה מצאו תקציב.

חוסין אלרפאיעה: צ'יק צ'ק מצאו תקציב.

חוסין אלרפאיעה: מיליונים.

חוסין אלרפאיעה: אין עשרים מיליון לבנות בתי ספר וגנים בתוך הארבעים יישובים האלה.

חוסין אלרפאיעה: אני לא יודע על מי האחריות פה, אם כל המשרדים פה, אין להם את האחריות, אז מי אחראי?

חוסין אלרפאיעה: ומה הם עושים פה?

חוסין אלרפאיעה: זה בושה וחרפה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דוד כהן: מבני קבע זה לא פתרון.

דוד כהן: זה לא פתרון.

קריאה: אני ראש המועצה האזורית אבו פטמה והרשות לחינוך הבדואים.

קריאה: לכן בדיונים עם משרד הפנים עלתה השאלה אם זה המצב והמועצה האזורית היא האחראית על החינוך בכל היישובים האלה, מה הצדקת קיומה כרשות עצמאית.

קריאה: והיום התקיימה סדרה של דיונים בין משרד החינוך לבין המועצה האזורית, לראות איך גורמים לכך שהמועצה האזורית תיקח עליה את כל האחריות, בשיטת התחשבנות כזאת או אחרת, כפי שמקובל ברשויות המקומיות.

קריאה: אני טוען שהמועצה האזורית אבו פטמה לא ברור לה בכלל מי אחראי על התקציבים להקמת היישובים.

קריאה: עכשיו, אני יודע שמי שאחראי על הקמת היישובים הבדואים בנגב זה מינהל מקרקעי ישראל ומנהלת הבדואים, הם אחראים על הקמת התשתיות והפיתוח של המגרשים והשיווק שלהם.

קריאה: התהליך הזה הוא ארוך, מורכב ומסובך.

קריאה: כל עוד לא יהיה שיווק של מגרשים אז לא יהיה כסף בקופה, לא יהיה כסף בקופה, אי אפשר לעשות פיתוח, ואנחנו מכירים את התהליך הזה.

קריאה: את המחסום הזה צריך לפרוץ.

קריאה: באיזה שהוא שלב ראשוני של ההקמה, ועל מנת שהמדינה תוכל להשקיע, להתחיל להניע את התהליכים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אני הייתי רוצה גם לנציגים שהגיעו מהנגב אז ניתן לאיברהים אלוקילי, ראש המועצה האזורית, בבקשה.

ריאן כאמל: אני כל פעם אטען מחדש, לשמוע את נציגי משרדי הממשלה, איך הם מתחמקים מלתת פתרונות.

ריאן כאמל: בשומרון הם מגיעים לכל מאחז, חברת חשמל עובדת וכולם עובדים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לסיים.

טלב אלסאנע: אלף, מתוך הדיון היום עולה בעיה מאוד רצינית, שיש איזה שהוא ואקום אדמיניסטרטיבי מבחינת הגוף שאמור להניע את אישור התוכניות האלה.

טלב אלסאנע: יש לנו משרד הפנים שממתין לגוף אחר שייזום על מנת שהוא יאשר, ואין גוף אחר שייזום.

טלב אלסאנע: הרשות אומרת זה לא אני, מנהלת הבדואים שעשו אותה בממשלה, בכלל לא הגיעה לדיון, ואני רואה את זה בחומרה רבה, ואני רוצה לציין את זה בביקורת של הוועדה שאנחנו רואים בחומרה היעדרות של יושב ראש המנהלת, למרות הסמכויות שלו, ולמרות שהוא מקבל תפקידים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שהוועדה הזו קמה כדי ללוות את התיקון, שינוי ארבעים, שאני רואה אותו שינוי חשוב מאוד בעניין של התכנון.

טלב אלסאנע: אני רואה שמשרד הפנים עושה עבודה מבחינת התכנון, ונתן את הבסיס המשפטי, יש כאן צורך לקדם את העניין.

טלב אלסאנע: פשוט, משרד החינוך חייב לפעול באופן מיידי מול משרד הפנים להכנת תוכניות ולקבלת היתרי בנייה חריגים לבתי הספר הקיימים.

טלב אלסאנע: לאחר מכן, אנחנו נבחן מי הגוף שיזמין את הפיתוח של התשתית האדמיניסטרטיבית, אם זה כבישים או חיבורי חשמל, אם זה יהיה מבחינת המועצה האזורית אבו בסמה, או המינהלת.

טלב אלסאנע: לקראת הדיון הבא, ויתקיים דיון, אני מבקש שמשרד החינוך יגיד לנו מה הצעדים שנעשו על מנת לקדם קבלת היתרי בנייה לבתי הספר ביישובים הלא מוכרים.

טלב אלסאנע: מה הצעדים בפועל שנעשו בתחום הזה.