ועדת המשנה לנושא מפגעי איכות סביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 41, 2005-02-01 12:30

לאה נס: אז תקבל את זכות הדיבור.

לאה נס: כולם יקבלו פה זכות דיבור.

לאה נס: עו"ד שניאורסון בבקשה.

ארז שניאורסון: שלום לכולם.

ארז שניאורסון: על מנת להבהיר, עו"ד אופיר רונן יתקן אותי אם אני טועה מייצג את העובדים במאבקם לקבל פיצויים ולפרוש בצורה מכובדת מהמפעל.

ארז שניאורסון: אנחנו מייצגים את העובדים,

לאה נס: שזה חשוב מאוד.

לאה נס: אני ברשותך ארצה לציין משהו, אני חושבת שהמצב הזה שעובדים שעל אף שיודעים שהם מסכנים את הבריאות ואת החיים שלהם ממשיכים לעבוד במפעל ורוצים את יצר הקיום הזה הוא מאוד בעייתי וקשה, ואסור שנגיע למצב כזה אלא אנחנו צריכים לדאוג שהמפעלים שלנו וכל הרשויות יפעלו כדי שמפעלים כאלה, ואני אומרת את זה למשרד איכות הסביבה, מפעלים כאלה לא יוכלו לפעול מלכתחילה, זה לא יגרום לאותם עובדים שרק בשביל יצר הקיום, שהוא חשוב, מוכנים לעבוד ולסכן את הבריאות שלהם.

ארז שניאורסון: אנחנו מייצגים את העובדים בתביעה נזיקית לפיצוי כספי על מחלות נוראיות שעובדים חלו בהן, עשרות מהם מתו, כתוצאה מעבודתם במפעל, והעובדה שהם נחשפו לחומרים מסוכנים ורעילים.

ארז שניאורסון: אנחנו מייצגים בשלב הזה כמאתיים עובדים.

ארז שניאורסון: הייתי אומר שהמספר הזה גדל מיום ליום אבל זה אפילו לא מדוייק כי הוא גדל משעה לשעה.

ארז שניאורסון: מהסיבה הפשוטה שחלק מהעובדים כבר שנים לא נמצאים במפעל, נמצאים בבית רתוקים למיטה וכל פעם כשמגיעה אליהם הידיעה שיש תביעה ויש עורך דין פונים אלינו ומבקשים להצטרף ומעבירים לנו חומר רפואי, ואנחנו בודקים אותם ומגלים פשוט דברים נוראיים.

ארז שניאורסון: החל מגידולים סרטניים וכריתות של איברים, וצר לי אם זה נשמע בוטה אבל זאת המציאות וצריך להתמודד אתה.

ארז שניאורסון: חלק מהתובעים סובלים מגידולים סרטניים סופניים, קשה לי להאמין שהם יאריכו ימים עד שייגמר המשפט במחוזי בחיפה כדי לקבל את הפיצוי שמגיע להם.

ארז שניאורסון: אנחנו הגשנו תביעה של ששים וחמישה עובדים לבית המשפט המחוזי בחיפה.

ארז שניאורסון: אנחנו כרגע בודקים ועורכים חוות דעת בעזרת רופאים וטוקסיקולוגים לעוד קבוצה של שבעים עובדים, שבינתיים פנו אלינו מאז שהוגשה התביעה.

ארז שניאורסון: זה כנראה ייקח כמה שלבים, אני מעריך שבסופו של דבר יהיו כמאתיים וחמישים תובעים.

ארז שניאורסון: זה מספר מחריד.

ארז שניאורסון: בסך הכל במפעל בשיא פריחתו אם נגדיר את זה היו במצבת העובדים כשש מאות וחמישים עובדים, כאשר בשנים האחרונות המספר ירד למאתיים ומשהו.

ארז שניאורסון: בסך הכל כל אחד שעבד במפעל הזה יותר מתקופה קצרה, זאת אומרת כמה שנים ומעלה, ונבדק על ידי רופא תעסוקתי מטעמנו, לא בריא.

ארז שניאורסון: אין בנאדם שהיה במפעל הזה ויצא משם בריא.

ארז שניאורסון: לא קיים.

ארז שניאורסון: אני יודע שזה נשמע מוגזם וזה נשמע אולי, זאת המציאות.

ארז שניאורסון: בנייר שאני פה חילקתי רשמתי פרטים על חלק קטן בלבד מהחומרים שהיו שם במפעל, אני ככה בכמה מלים אעבור חומר חומר, זה מאוד חשוב לידיעה.

ארז שניאורסון: כספית, שהיתה שם בעשרות טונות, העובדים שם נחשפו, בעיקר עובדי מתקן האלקטרוליזה אבל גם יתר עובדי המפעל, לכספית, שהיא חשודה כחומר מסרטן, היא גורמת לפרקינסון, גורמת לתופעות פסיכוטיות במוח.

ארז שניאורסון: בדיקות .T.C של עובדים שהיו חשופים לכספית מראות ממש שינויים אורגניים במוח.

ארז שניאורסון: יש אנשים שעבדו במפעל, ולצערנו נזקקים היום כבר למינוי אפוטרופוס כי הם לא מתפקדים ברמה השכלית.

ארז שניאורסון: אנשים שהיו קצינים בצבא, השתחררו, הגיעו למפעל בריאים לחלוטין והיום הם שבר כלי.

ארז שניאורסון: ויניל-כלוריד הוא אחד החומרים היותר רעילים במפעל, הוא פשוט הורג.

ארז שניאורסון: זה חומר שהורג.

ארז שניאורסון: ויניל-כלוריד גורם לסרטן בכבד שנקרא אנגיו-סרקומה, זה סרטן שתקופת החביון שלו עשרים ושתיים שנה.

ארז שניאורסון: על פי מאמרים ומחקרים בעולם, ואנחנו רואים את זה גם בארץ, צפויים לנו, לצערנו, ואני יודע שחלק מהעובדים פה מצמררים לשמוע את זה, חלקם ימותו בשנים הקרובות מאנגיו-סרקומה.

ארז שניאורסון: זה סרטן שבגלל תקופת ההמתנה הארוכה שלו ותקופת הגילוי המאוחרת שלו הוא לא ניתן לריפוי.

לאה נס: אתה כבר נהיית אני רואה רופא.

לאה נס: יש פה נציגי משרד הבריאות שהם בטח יחוו את דעתם על העניין הזה.

ארז שניאורסון: לצערי הרב כן, אחרי שאתה רואה את כל המקרים האלה אתה קצת מקבל ידע, אין בעולם אנגיו-סרקומה שלא מויניל-כלוריד.

ארז שניאורסון: זאת אומרת כל אדם בארץ שהתגלה אצלו אנגיו-סרקומה בכבד זאת אומרת שהוא נחשף לויניל-כלוריד.

ארז שניאורסון: זה סרטן מאוד ייחודי.

ארז שניאורסון: EDC ששימש כחומר גלם ליצירת ויניל-כלוריד גורם לגידולים סרטניים, מוגדר בחוק כמסרטן וכגורם למחלוקת מקצוע.

ארז שניאורסון: חומרים נוספים שהיו במפעל, ואני אנסה באמת לקצר, זה אקסטא-כלורו-בנזן, זה חומר שמשמש בעולם היום אך ורק לייצור חומרי לחימה כימיים.

ארז שניאורסון: חומר שאין בו שימוש תעשייתי אחר.

ארז שניאורסון: טרי-כלורו-אטילן, אסור בכלל על פי חוק בשימוש.

ארז שניאורסון: ז'נקלין, אנחנו ראינו עובדים רבים שעברו הרעלות ז'נקלין.

ארז שניאורסון: ז'נקלין גורם לבצקות במוח, לפגיעה בקצב הלב, עלול לגרום לחוסר הכרה ולמוות, וזה בנוסף לחומרים אחרים מחוללי פגיעות כמו כלור, סודה קאוסטיק, בסיס אשלגן, חומצה גופריתנית, החומרים האלה מפורטים בנייר פה שחילקתי.

ארז שניאורסון: כשאנחנו בדקנו את המפעל תיחקרנו עובדים, ישבנו עם מהנדסים שעבדו במפעל במשך עשרות שנים, מה שראינו זו לא התרשלות אלא מדיניות של עשרות שנים שבעצם עושים הכל על מנת להסתיר, על מנת לחסוך כסף, בכל מה שקשור לבריאות העובדים ולבטיחות בעבודה, שם החומרים לא נשפכו לקרקע אלא נקברו בקרקע.

ארז שניאורסון: יש עדויות כבר מתקופות מאוד מוקדמות, כבר מלפני עשרים שנה ששפכו חומרים באיזור שנקרא הלגונה, זה הדיונות שמדרום למפעל, קברו כספית, כיסו את הדברים האלה בבטון.

ארז שניאורסון: דרך אגב אחת הסיבות שאפשר לשער זה פשוט חסך המון כסף שכרוך בהובלה של החומרים האלה והפינוי שלהם לרמת חובב.

ארז שניאורסון: עכשיו מבחינת פליטות ודברים, בכל תקלה שם, בעיקר במתקן המונומר, נפלטו עשרות טונות לאויר.

ארז שניאורסון: יש לנו מסמך שבתקלה כלשהי בשנת 2002 נפלטו לאויר שלושים טון EDC.

ארז שניאורסון: בתקלה שהיתה בשלושים לאפריל 2002 נפלטו חמישים טון EDC ועשרים טון חומצת מלח.

ארז שניאורסון: הדברים האלה עם רוח מערבית הגיעו לכפר מסריק ולעין המפרץ.

ארז שניאורסון: אין בכלל ספק בזה.

לאה נס: אתה מדבר על אירועים, אנחנו מדברים, בטח ליאורה תציג אחר כך, חריגות שהיו.

ארז שניאורסון: לא רק על אירועים.

ארז שניאורסון: נכון לשנת 2000 המפעל פולט לאויר באופן קבוע וכחלק מתהליך עבודה ארבע מאות תשעים טון ויניל-כלוריד.

ארז שניאורסון: זה מספר שקשה בכלל,

לאה נס: בישיבה האחרונה ד"ר ג'ימי קריקון אתה אמרת שמה שארצות הברית כולה עושה בשנה הם עושים יותר.

ארז שניאורסון: ויניל כלוריד מוגדר על ידי הוועדה הבין משרדית לחומרים מסרטנים כחומר מסרטן ודאי בבני אדם.

ארז שניאורסון: לא צריך בשביל זה חוות דעת רפואית, זה כבר מוגדר בחוק, מוגדר על ידי ביטוח לאומי כגורם לסרטן מקצוע.

ארז שניאורסון: החומר הזה הורג.

ארז שניאורסון: בשנת 97' בבדיקות שנערכו במתקן המונומר מתברר שנפלט EDC בריכוז של פי ארבע מאות חמישים אלף מהתקן.

ארז שניאורסון: יש פה את הפירוט בסעיף 3.8 למסמך שלי.

ארז שניאורסון: אנחנו היינו עשרות פעמים במפעל, לקחנו דגימות קרקע, מפוזרים במפעל עשרות ומאות שקים שמכילים בוצת כספית ושעדיין עומדים שם.

ארז שניאורסון: כספית הוא חומר נדיף.

ארז שניאורסון: מי שמסתובב שם באיזור נושם את החומר הזה.

ארז שניאורסון: בשנת 1989 בבדיקות שנערכו במפעל מתברר שכבר אז נעלמים כל שנה כארבע טון כספית.

ארז שניאורסון: כשעושים את התחשיבים כמה נכנס, כמה יוצא מהתהליך ארבע טון כספית כל שנה מטייל.

ארז שניאורסון: עכשיו מכיוון שתחנת הכוח שם ניזונה במימן, שמגיע ממתקן האלקטרוליזה, תחנת הכוח שורפת את המימן, שמונים וחמישה אחוז מהכספית שהגיעה עם המימן לתחנת הכוח שוקעת על המפעל ובאיזור שלו.

ארז שניאורסון: כלומר הגופרית או שמתנדפת או נקברת בקרקע או נעלמת לכל מקום אחר, לא הולכת לא לרמת חובב ולא לייצור.

ארז שניאורסון: אני יכול להציג פה תצלום אויר, יש פה תצ"א עם סימונים מדוייקים איפה נקברו שם חומרים, כולל קבירה של שקי EDC, באדמה, ממש נחפר בור, נכנסו לשם עשרות שקים, כוסה בחצץ, על זה כובה, עם משטחי בטון, מיכל שנקרא 3T6, על מנת שאף אחד לא ירגיש צורך שם, המיכל הזה פשוט מפריע לחפור שם.

ארז שניאורסון: השקים האלה נמצאים בתוך האדמה.

ארז שניאורסון: המפעל הזה עשה ככל שניתן על מנת להסתיר את מה שקורה שם.

ארז שניאורסון: אני מפנה את כולם לסעיף 4.1 לנייר שאני חילקתי.

ארז שניאורסון: כשהמפעל הזה הוזמן ליום עיון בנושא זיהום סביבתי הנייר הפנימי של המפעל, שנרשם על ידי גב' שרה הירש, שהיתה שם סמנכ"לית, ממליצה לא להיחשף לנושאים שלדעתה לא נחשפו עד היום ולא כדאי שייחשפו, כמו VCM ו-EDC.

ארז שניאורסון: עו"ד יאיר כוכבי ששימש מזכיר החברה, על נייר שדן בנושא בדיקות קרקע, המליץ ליועציו המשפטיים למצוא כל דרך על מנת לחייב את בודק הקרקע לשמור על חיסיון הנתונים.

ארז שניאורסון: גם מעניין לראות את התגובה של עו"ד כוכבי לשאלות של גיל מלצר, התגובה היתה נפלאה כשלעצמה, הוא פשוט לא רצה שהנתונים האלה יגיעו לגורמים עויינים, כמו למשל איכות הסביבה והגופים הירוקים, שמבחינתו הם גורמים עויינים.

ארז שניאורסון: אני לא אחזור על הנושא של ועדת חקירה, לנושא הזה אני רואה שעולה פה, אני חושב שמדינה צריכה לקחת אחריות בנושא הזה ועובדים פה, שלצערנו חלקם לא יזכו לראות את פסק הדין בתביעה שאני הגשתי בשמם צריכים לקבל פיצוי, ביטוח לאומי ברוב המקרים לא מכיר כמחלת עבודה, יש פה עובדים שחיים מאלף, אלף חמש מאות שקל בחודש, המדינה צריכה להקים קרן שתחזיק את העובדים האלה ברמת קיום מינימלית, עד אשר יזכו לקבל פיצויים בתביעה שהגשתי.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: בכל אופן מכיוון שיש פה, ראשית כל הזיהום הסביבתי, וזה אנחנו נפנה אל משרד איכות הסביבה, אבל מבחינת התעסוקה, רופא תעסוקתי שנמצא במשרד, איך מגיב משרד התעסוקה עם דיני העבודה, איך אומרים, המחפירים שאני מניחה שהתגלו, אני שוב חייבת להגיד שמדובר פה בתחקיר עיתונאי, אבל מסתבר שיש פה הרבה מן האמת.

אברהם בוזגלו: גבירתי, יש תקנון דיני העבודה בכספית, שהוא אמור במדוייק להגיד את כל מה שהתקנות דורשות, ואת זה הם לא קיימו.

ליאורה עופרי: אני אנסה להתייחס או להסביר מה ההתייחסות בחוק לנושאים, לסיכונים שקיימים במפעל הזה, ומה אנחנו עשינו בעניין של אכיפת החוק.

ליאורה עופרי: קיימות תקנות במדינה שנוגעות לעובדים בכספית, נוגעות לעובדים בויניל-כלוריד וגם נוגעות לעובדים בחומרים מסוכנים אחרים, כאשר התקנות האלה קובעות איזה דרכים צריכות להינקט על ידי המעביד על מנת למנוע את החשיפה של העובדים לסיכונים האלה.

ליאורה עופרי: התקנות האלה בנויות בצורה די דומה והעקרון אומר בעצם שעל המעביד לנקוט בכל הדברים האפשריות, בדרכים הנדסיות, דרכים מינהליות ואחרות על מנת למנוע קיום חשיפה לחומרים רעילים, כלומר קיימת חובה על המעביד לנקוט בכל הדרכים האפשריות על מנת למנוע חשיפות, כלומר למנוע פליטות של חומרים שעלולים לסכן את העובדים.

ליאורה עופרי: מעבר לכך בתקנות האלה יש חובה על המעביד לבצע בדיקות סביבתיות במקומות העבודה על מנת לוודא שהרמות של אותם חומרים בסביבת העבודה אכן לא עוברות את הרמות המותרות שנקבעו בתקנות, ודרישה נוספת היא דרישה לשלוח את העובדים שנמצאים בסביבות שבהם קיים טיפול בחומרים האלה לבדיקות רפואיות תעסוקתיות על ידי רופאים תעסוקתיים.

ליאורה עופרי: זה דרישות כלליות שקיימות לגבי כל מי שעובד בתחום.

לאה נס: מה אתם עשיתם למען העניין הזה?

ליאורה עופרי: הפעילות של המשרד היא פעילות שנעשתה כבר לאורך שנים.

ליאורה עופרי: אנחנו מגיעים למקומות עבודה בתדירות לא גבוהה.

לאה נס: אני רוצה להבין, מפעל כזה שבאמת מתעסק בשני החומרים הללו, אני לא יודעת אם יש עוד כמוהו בארץ, זאת אומרת יש לנו מפעל אחד גדול שמתעסק בשני החומרים שעליהם יש את התקנות.

לאה נס: אז איך אתם מטפלים בתקנות מאוד מחמירות בחומרים מאוד מסוכנים, ויש לכם סך הכל אני מבינה מפעל אחד שאתם צריכים את כל עיניכם לשים בו.

ליאורה עופרי: קודם כל אני רק רוצה להבהיר, אנחנו מדברים על מפעל אחד אבל קיימים בארץ עשרות אלפי מקומות עבודה שיש בהם סיכונים שונים ומשונים.

לאה נס: ברור, אנחנו עכשיו מדברים על הסוג הזה.

ליאורה עופרי: אבל אי אפשר לקחת את זה כמפעל בודד, סיכונים קיימים בהרבה מאוד מקומות עבודה, יש עשרות תקנות שנוגעות לכל מיני סיכונים אחרים, שגם אותם אנחנו צריכים לאכוף.

ליאורה עופרי: ואנחנו מנסים לאכוף את זה על פי באמת איזה שהוא סדר עדיפויות.

ליאורה עופרי: הפעילות שלנו היא מתבצעת מול הנהלת המפעל, כאשר אנחנו דורשים מהם לבצע את הדרישות שקיימות בתקנות, והם בעצם עליהם חובת ההוכחה להוכיח שאכן החשיפות לא עוברות את המותר, שאכן העובדים שנבדקים בבדיקות רפואיות בבדיקות שנערכות בדם ובשתן לא מגיעים לרמות שנקבעו כרמות שעלולות לסכן את העובד.

ליאורה עופרי: וזה מה שאנחנו דרשנו ווידאנו שמתקיים במפעל במשך השנים.

לאה נס: את יכולה לתת לנו נתונים בשנים האחרונות על המבדקים שאתם עשיתם ואיפה זה עומד?

ליאורה עופרי: כן, במפעל נערכו בדיקות סביבתיות בתדירות יותר גבוהה ממה שנדרש בתקנות, לפחות לעניין של כספית.

לאה נס: אתה יכולה להגיד לנו לדוגמא כמה פעמים בשנה?

ליאורה עופרי: לדוגמא בנושא של כספית התקנות מחייבות בדיקה סביבתית אחת לשלושה חודשים.

ליאורה עופרי: במפעל התקיימו לפחות באיזור האלקטרוליזה, ששם אמורות היו להיות חשיפות בדיקות בתדירות שבועית.

ליאורה עופרי: אחת לשבוע.

ליאורה עופרי: כלומר זה תדירות הרבה יותר גבוהה ממה שנדרש.

ליאורה עופרי: לעניין של ויניל-כלוריד,

לאה נס: רגע, הם עשו אחת לשבוע, הם צריכים אחת לשלושה, והתוצאות היו בסדר?

ליאורה עופרי: רוב התוצאות היו תקינות.

לאה נס: ולמרות זה הם עשו כל שבוע בדיקות.

ליאורה עופרי: כן.

ליאורה עופרי: זה בדיקות סביבתיות שנערכות על פי נורמות שנקבעו בעולם, אנחנו לא ממציאים כאן תורות חדשות.

ליאורה עופרי: והם ערכו את הבדיקות האלה ורוב התוצאות היו,

לאה נס: מה האכיפה שלכם בעניין?

ליאורה עופרי: בנוסף אנחנו שלחנו מעת לעת גם את המעבדה שלנו, יש לנו מעבדה שהיא מעבדה ממשלתית שמבצעת גם בדיקות מהסוג הזה, והיא הגיעה לעתים הרבה יותר רחוקות,

לאה נס: פעם בכמה זמן?

ליאורה עופרי: היא הגיעה מספר פעמים, זאת אומרת היא לא מגיעה בתדירות גבוהה.

לאה נס: אני שואלת בשנה כמה פעמים.

ליאורה עופרי: היא לא הגיעה כל שנה.

ליאורה עופרי: היא הגיעה במשך כל טווח השנים שאנחנו מדברים עליהם מספר פעמים.

לאה נס: על איזה טווח שנים, כמה שנים, מתי בפעם האחרונה נערכה בדיקה?

ליאורה עופרי: ב-2003 נערכה הבדיקה האחרונה.

ליאורה עופרי: היא לא מגיעה לשם כל שנה, זה לא התפקיד שלה.

לאה נס: מה זה לא התפקיד, אתם אומרים יש תקנות, ממציאים לכם את התוצאות, וזהו.

לאה נס: אין אכיפה?

לאה נס: אני לא מצליחה להבין את האכיפה בעניין.

ליאורה עופרי: כנראה שלא הסברתי את עצמי טוב, אני אנסה שוב.

ליאורה עופרי: ישנם על פי התקנות צריכות להיערך בדיקות סביבתיות.

ליאורה עופרי: הבדיקות האלה נערכות על ידי מעבדות שמוסמכות על ידינו, לא על ידי המעבדה שלנו, כי המעבדה שלנו זה שלושה אנשים, שברור שלא יכולים לתת את השירות הזה לכל מקומות העבודה בארץ.

ליאורה עופרי: אנחנו מסמיכים מעבדות, הם הולכות למקומות עבודה או לפעמים הם נמצאות בתוך מקומות העבודה והם מבצעות את הבדיקות הסביבתיות האלה ושולחות אלינו את התוצאות.

לאה נס: אז כל כמה זמן בדיקות כאלה נעשות?

ליאורה עופרי: אז אני אמרתי, הבדיקות האלה נערכו לגבי כספית אחת לשבוע, לגבי ויניל-כלוריד אחת לשלושה חודשים.

דוד אזולאי: יש לכם העתקים של הבדיקות האלה?

לאה נס: היא אומרת שהתוצאות טובות, כל שבוע עשו בדיקות, הכל בסדר.

ליאורה עופרי: התוצאות נשלחו למפעל ואלינו.

לאה נס: בבדיקה שאתם עשיתם האנשים שלכם ב-2003 גם היו הבדיקות תקינות?

ליאורה עופרי: אני חושבת שכן.

ליאורה עופרי: לא היו חריגות ב-2003.

לאה נס: מתי לפני 2003 היתה עוד בדיקה?

ליאורה עופרי: ב-1995.

לאה נס: טוב, האמת היא שלפי התוצאות שלכם אני באמת מתפלאה שיש פה אנשים שחולים מהעניין.

לאה נס: היא אמרה מה הם בדקו, בדיקות סביבתיות שבדקו לפי התקנות מה בודקים במפעלים שמשתמשים בחומרים הללו.

ליאורה עופרי: אני רוצה רק להשלים אולי את התמונה.

ליאורה עופרי: אמרנו שיש כמה קוי הגנה.

ליאורה עופרי: קו הגנה אחד זה הבדיקות הסביבתיות וקו הגנה שני זה בדיקות רפואיות שנערכות לעובדים.

ליאורה עופרי: העובדים במפעל הזה שהוגדרו כעובדים שעובדים באחד החומרים האלה נשלחו לבדיקות תקופתיות רפואיות במרפאה לרפואה תעסוקתית בחיפה.

ליאורה עופרי: מה שקורה שם, יש רמות שנקבעו לבדיקה, כמה כספית מותר שתימצא בבדיקה, כאשר הרמות הן רמות נמוכות, זה עדיין לא רמות שמצביעות על מחלה אבל הן מצביעות על איזו שהיא חשיפה.

ליאורה עופרי: מה שנעשה בדרך כלל כאשר רואים שעוברים את הרמה המותרת אז מרחיקים את העובד ממקום העבודה.

ליאורה עופרי: ועושים בדיקות חוזרות, לפעמים מחליטים להחזיר אותו.

לאה נס: מה הממצאים שלכם, כי האמת היא את כל הנהלים האלה כבר ראינו, אפילו היה כתוב בעיתון.

לאה נס: את התוצאות אנחנו רוצים לשמוע.

ליאורה עופרי: אני רוצה להגיד שוב, אנחנו עובדים בדרכים שמקובלות בכל העולם.

לאה נס: אני שאלתי מה התוצאות שהיו.

לאה נס: באו חולים, הם היו צריכים להיות מורחקים מהעבודה,

ליאורה עופרי: לא היו חולים להוציא מקרה אחד.

לאה נס: עובדים, נמצאה כספית ברמה גבוהה, הם היו צריכים לצאת לאיורור כמו שקוראים לזה?

ליאורה עופרי: כאשר הם הגיעו בבדיקה לרמה,

לאה נס: אני הבנתי, שאלתי בכמה מקרים זה קרה, באיזה אחוזים, מה התדירות.

ליאורה עופרי: היו כחמישה עשר מקרים של הרחקת עובדים.

לאה נס: חמישה עשר מקרים מתוך מה, מתי, באיזה בדיקה, אתם מביאים פה נתונים, מדובר פה בדיני נפשות, ואני לא מצליחה לקבל ממך, חוץ מהנהלים והכללים הסביבתיים, והם ברורים לי, אני את התכל'ס לא כל כך מצליחה להבין.

לאה נס: אתם בסך הכל הגעתם לישיבה הזו, היה ברור מה הנושא, את התחקיר ודאי כולכם קראתם, ואני מניחה שתתבצע חקירה, אני בטוחה שישנם מספרים, נתונים, בדיקות.

לאה נס: את אומרת שכל כמה חודשים האנשים באו, אז חמישה עשר מקרים מתוך מה, מאלה שבאו בחודש האחרון, אנחנו לא מצליחים לקבל נתונים קצת יותר ברורים.

לאה נס: אנחנו רוצים לקבל פה נתונים, לשמוע על מספרים.

שאול דוברינסקי: ברפואה תעסוקתית פה בארץ זה כמו בתקן האמריקאי.

שאול דוברינסקי: זאת אומרת הריכוז המותר הוא על פי התקן האמריקאי וגם בדיקות ותדירויות על פי התקן הזה.

שאול דוברינסקי: בנוסף לזה אני רוצה להגיד כמה דברים.

שאול דוברינסקי: כספית לא מוגדר כחומר פרקינסון.

שאול דוברינסקי: פעם ראשונה שאני שומע שיש פרקינסון.

שאול דוברינסקי: יכול לגרום רטט בידיים אבל זה לא פרקינסון.

שאול דוברינסקי: אטילן-די-כלוריד בכלל לא חומר מסרטן.

לאה נס: אם אתה יכול לתאר לנו לפחות של מספר חודשים איך התנהלו הבדיקות לכמה עובדים ומה התוצאות.

שאול דוברינסקי: לא היו חריגות.

לאה נס: אתה רופא תעסוקתי, אתה עצמך?

שאול דוברינסקי: אני רופא של המשרד.

שאול דוברינסקי: אני מקבל הודעות מהרפואה התעסוקתית ועל פי התקנות אני כותב יש להרחיק עובד מהעבודה בגלל שיש לו תוצאות כאלה וכאלה.

לאה נס: אבל אמרת שלא היו חריגות.

שאול דוברינסקי: היו חריגות בשנת 2004,

לאה נס: רק ב-2004 פעם ראשונה שהיתה חריגה אצל עובד אחד?

לאה נס: אבל איך יכול להיות ששמענו עדויות מחולים שאמרו שהם הלכו לאיוורור, אז למה הם הלכו לאיוורור אם לא היו בכלל חריגות?

שאול דוברינסקי: היו חריגות, אני לא אומר בכלל שלא היו.

שאול דוברינסקי: בשנתיים האחרונות היו חריגות, והם חזרו לעבודה.

שאול דוברינסקי: תוצאות הבדיקות היו בסדר, בלי סימנים קליניים.

שאול דוברינסקי: הרחקה ממקום עבודה זה יש חומר בדם או שתן, חומר שהוא יעבור, אחר כך הוא ייצא מהגוף.

דוד אזולאי: אדוני, אתה יכול לתת לנו נתון מה שכל האנשים שיושבים כאן שואלים שאלה אחת, תן לנו נתון בשנתיים שלוש שנים האחרונות, כמה אנשים יצאו להתאווררות,

שאול דוברינסקי: מקסימום שהיו שישה עובדים, אבל לא יותר.

שאול דוברינסקי: אני אסביר לכם למה זו היתה הרחקה, תוצאות הבדיקות הסביבתיות על פי הסימנים שעשו בתהליך טכנולוגי לא היו חריגות.

שאול דוברינסקי: אז לכן אנחנו דרשנו מהמפעל גם להביא את התוצאות הביולוגיות יותר נמוכות מהיום.

שאול דוברינסקי: אם לפני היו הרחקה ממקום עבודה מאתיים מיליגרם כספית בשתן אנחנו החמרנו את המצב עד מאה.

שאול דוברינסקי: זאת אומרת זה פי שתיים.

שאול דוברינסקי: חצי.

שאול דוברינסקי: ואחר כך אני אגיד לכם שהמפעל בעצמו, יחד עם הרופא התעסוקתי, הם לא מגיעים עד המאה מיליגרם בשתן, זה לא חריגה, אבל הרחיקו את העובדים.

שאול דוברינסקי: לכן אני אמרתי שזה לא בדיוק אנשים הורחקו ממקום עבודה בגלל החריגה.

שאול דוברינסקי: בגלל שלא רצו שהעובד ימשיך לעבוד בחשיפה לכספית.

לאה נס: לפי מה שאתה אומר המצב יותר מידי טוב.

לאה נס: כנראה שאולי התקנים האמריקאים לא מספיק מחמירים.

לאה נס: היו כבר אנשים אני רואה בשנת 94' שכבר פנו לבית המשפט המחוזי בחיפה על זה שהם חלו בעקבות העבודה שלהם במפעל.

שאול דוברינסקי: אנחנו לא בודקים אנשים אצלנו.

שאול דוברינסקי: אנחנו מקבלים מהרופא מומחה,

לאה נס: נכון, אבל אתם מקבלים נתונים על חולים.

שאול דוברינסקי: אבל אם יש הרחקה ממקום עבודה אף מקרה לא היה בצד.

שאול דוברינסקי: אנחנו בדקנו, עשינו חקירות, זה לא בתקן אבל למרות זאת כל עובד יכול לספר, למה, רצינו לדעת מאיזה סיבות הוא קיבל את הכספית, החריגה.

שאול דוברינסקי: ואחר כך מטפלים ברופא תעסוקה.

שאול דוברינסקי: אז אני אומר שרק במקרה אחד קיבלנו בשנת 91' שמישהו עבד במתקן ECM, שהוא קיבל את המחלה אנגיו-סרקומה.

לאה נס: רק אחד בשנת 91'.

לאה נס: או.קיי., תודה רבה.

לאה נס: בקשר לעניין הזה, האמת היא שאני מופתעת לטובה מהנתונים שאמר רופא התעשייתי של התמ"ת והייתי רוצה לשמוע מכמה מהחולים, כי הם ודאי נמצאים בקשר עם רופאים, יודעים אולי את הערכים שלהם, אולי מישהו מהם יציג את הדברים.

פטר פריד: אני עובד במפעל הזה משנת 74'.

פטר פריד: התחלתי לעבוד באלקטרוליזה.

פטר פריד: הייתי בן עשרים ושלוש.

פטר פריד: בגיל עשרים ושש כבר נשארתי בלי אף שן בפה.

פטר פריד: התפוררו לי כל השיניים.

לאה נס: והלכת לרופא התעסוקתי של המפעל?

פטר פריד: כל הרפואה התעסוקתית מושחתת.

פטר פריד: גם לא אמרו את האמת.

פטר פריד: אם גילינו את האמת פשוט נענשנו.

פטר פריד: שלחו אותנו לעבודות, ממש כמו במחנות ראויים לשמצה.

פטר פריד: ניסו לייאש אותנו, שנעזוב את מקום העבודה.

פטר פריד: שנתפטר לבד.

פטר פריד: ותפקודי כבד שלי לא בסדר,

דוד אזולאי: אני רוצה לשאול שאלה, או אתה או אחד העובדים שיושבים פה יכול להגיד לנו כמה עובדים אתם מכירים, רבותי, אנחנו מנהלים פה דיון כבר קרוב לשעה.

דוד אזולאי: אני לא הבנתי את התשובה.

דוד אזולאי: אני רוצה, אני מבקש לדעת כמה אנשים יצאו להתאווררות.

דוד אזולאי: אל תתנו לי עשר שנים, שנתיים שלוש.

קריאה: ששים אחוז מתו מסרטן, אני ועוד שניים נשארנו במפעל.

קריאה: כולם מתו מסרטן, סגרו את המפעל הזה.

קריאה: והשאר חולים ורק אני ועוד שניים נשארנו במפעל.

קריאה: אני היחידי שנשאר חי.

קריאה: עשרה נפטרו.

קריאה: אם זה לעבור למתקנים אני עם הכבד עברתי למתקן,

אברהם בוזגלו: שמי בוזגלו אברהם.

אברהם בוזגלו: אני עצמי אישית לקיתי בהרעלת כספית, ועל זה יש מסמכים שמעידים בעד עצמם.

אברהם בוזגלו: מר דובינסקי בעצמו, רופא המחוזי, אני הופעתי אצלו בשתיים שלוש שיחות ועדכנתי אותו על מצבי העגום שהיה באותה תקופה, עוד לפני מותם של חבריי לעבודה.

לאה נס: בוא נעשה קצת סדר.

לאה נס: אני מבינה שעשיתם בדיקות כל שבוע?

אברהם בוזגלו: עשו בדיקות אויר סביבתיות.

אברהם בוזגלו: בדיקות אישיות לכל עובד כל שלושה חודשים, כשזה היה לפני זה חצי שנה.

אברהם בוזגלו: ואני בחמש פעמים עברתי את הרמה המותרת ויצאתי לאיורור.

אברהם בוזגלו: בפעם האחרונה שאני לקיתי בהרעלת כספית אפילו אני לא ידעתי מזה.

אברהם בוזגלו: אפילו אני בעצמי לא ידעתי מזה.

אברהם בוזגלו: ואותי אני בשלישי לשלישי יום בהיוודע, יש לי מסמך, ביום היוודע הדבר למפעל למחרת אני עברתי ישירות למונומר, למיתקן אחר, על מנת להסתיר את דבר המחלה שלי.

אברהם בוזגלו: אני גם יודע על התכתבויות עם כל השרים וכל הנוגעים בדבר במדינת ישראל, כולל רופאת התעסוקה ויש לי על כך מסמכים.

אברהם בוזגלו: לו הייתי יודע שאני יכול להביא את כל המסמכים האלה,

לאה נס: לא, לא היית צריך להביא את המסמכים.

לאה נס: אנחנו פה לא ועדת חקירה, אנחנו רק רוצים להתרשם ולשמוע ולתת לכם גם זכות להביע.

לאה נס: תתייחסו לזה בהתאם.

אברהם בוזגלו: הגורמים שידעו על המצב לא עשו כהוא זה על מנת לבדוק או לעשות כל דבר כלשהו על מנת לנסות לעזור לחולים האלה עד שהלכו לעולמם על לא עוול בכפם.

אברהם בוזגלו: ואני לא רוצה לציין כרגע שמות, ומר דובינסקי יודע בעצמו, אם הוא רוצה שאני אציין אני מוכן גם כן לציין שמות.

אברהם בוזגלו: הם שיקרו ביודעין, רופאת התעסוקה, הם לא נתנו לנו תשובות, הם ידעו שאנחנו עובדים ברמות חשיפה מאוד גבוהות לכספית, ציוד המגן שעבדנו איתו הוא פגום, הוא לא שווה, הוא לא שווה אפילו למעבדה של מאה גרם שעובדים במעבדה לכספית, וקל וחומר לא למתקן אלקטרוליזה שכל יום עושה שקילות של עשרות ואולי מאות של טונות כל יום.

אברהם בוזגלו: מלחמת המפרץ התפוצצו עשרים ושישה תאים.

אברהם בוזגלו: עשרים ושישה תאים כפול אלפיים שש מאות קילוגרם כספית לתא זה תוך שבוע החזרנו את המתקן הזה לעבודה.

אברהם בוזגלו: אז תארי לך גבירתי בכמה אנחנו כספית התעסקנו במשך שבוע שלם, במלחמת המפרץ.

אברהם בוזגלו: והם יודעים את זה טוב מאוד.

אברהם בוזגלו: אני תוהה על זה למה לא, גם הגורמים המכותבים וגם הרופאים התעסוקתיים, וגם ד"ר דובינסקי לא עשו שום דבר על מנת למזער את הנזקים שנגרמו לנו, מבחינה כספית, מבחינה נפשית, מבחינה גופנית ומבחינה כלכלית.

אברהם בוזגלו: אני הייתי צריך להביא לילדים שלי פסיכולוגים ופסיכיאטרים על מנת לנסות לאזן את המצב הנפשי שלהם במשך שמונה שנים, כאשר הגעתי למפעל להפגין על ידי משטרה כל הזמן היו מביאים אותי.

אברהם בוזגלו: ואני יכול לפתוח לך את תיק האירועים של משטרת עכו.

אברהם בוזגלו: אני באתי להתאבד במסילת רכבת, הם עשו ממני חולה נפש.

אברהם בוזגלו: אני הייתי מגיע היו אומרים הנה החולה נפש הגיע.

אברהם בוזגלו: זה התודעה שהפיצו בין העובדים.

אברהם בוזגלו: הנה החולה נפש הגיע.

אברהם בוזגלו: למה, בגלל שבאתי להגן על הזכויות שלי ולנסות לחיות בכבוד.

אברהם בוזגלו: זה הדברים שהם עשו לי.

אברהם בוזגלו: הנזקים שנגרמו לי במשך תשע שנים אני לא מאמין שמישהו יכול להחזיר אותם חזרה.

אברהם בוזגלו: ואני עד עצם היום הזה נשארתי גם בלי פרנסה.

אברהם בוזגלו: ואני שלחתי לא פחות, יותר ממה שדובינסקי ומה שד"ר סגל וכל רופאי התעסוקה ביחד שלחתי ילדים למדינה.

אברהם בוזגלו: והשתתפתי במלחמות מה שאתה עוד לא היית במדינה בכלל.

לאה נס: אדוני, בבקשה להיות קצת ענייני.

לאה נס: אנחנו שמענו והבנו.

דוד אזולאי: למה אתה מחוסר פרנסה עד היום?

אברהם בוזגלו: כי חברת מגדל, היות ולא שילמו לה פרמיות במפעל מאז הפיצוץ הם לא משלמים לנו.

אברהם בוזגלו: לך תתבע אותנו, בבקשה.

אברהם בוזגלו: אנחנו רצים בדיונים כל יום, אני מחוסר פרנסה, עם שישה ילדים.

אברהם בוזגלו: שלושה בצה"ל.

אברהם בוזגלו: אני כבר שנה בלי פרנסה.

אברהם בוזגלו: הכספית היא גורמת לפגיעה במערכת העצבים, פגיעות נפשיות קשות, כשל במערכות הגופניות, שזה גורם בסופו של דבר לתמותה של האנשים.

אברהם בוזגלו: אני מאוד מודה לכם, תודה רבה שנתתם לי להגיד את דבריי.

אופיר רונן: אני מייצג את העובדים שהיום שומרים על החומרים המסוכנים.

אופיר רונן: הם לא רוצים להפעיל את המפעל.

אופיר רונן: הם שומרים על כל תושבי המפעל והם שומרים על החומרים המסוכנים.

אופיר רונן: יש לנו מספר בעיות חמורות שקשורות לעניין הזה.

אופיר רונן: בעיה מס' 1, כל העובדים היו מבוטחים בביטוחי חיים ובדברים כאלה.

אופיר רונן: בגלל המצב הכספי היום כבר שנה ומשהו שהעובדים האלה לא מזרימים להם כסף לקרנות שלהם, לביטוחי מנהלים.

אופיר רונן: הנזקים של העובדים האלה פשוט מאוד יגלו אותם בעוד כמה שנים וינהלו הליכים משפטיים.

אופיר רונן: המקור הכספי הבטוח היחידי שיכול להיות להם בינתיים זה הקרנות שלהם.

אופיר רונן: אם לא יפקידו כסף בקרנות הם לא יהיו מבוטחים.

אופיר רונן: מה שאנחנו מבקשים בתור דבר ראשון קודם כל, בגלל הקשיים הכלכליים אי אפשר להזרים כסף לביטוחים שלהם.

אופיר רונן: אנחנו מבקשים אם אפשר שהוועדה הזאת תעזור לנו שיפרישו מיידית כספים, שהעובדים לא יאבדו את הזכויות שלהם.

אופיר רונן: עוד מספר חודשים הביטוחים שלהם ייפגעו.

אופיר רונן: הם יאבדו את כל מה שהם צברו בתור ריסק ובתור ביטוחים לתאונות אישיות.

אופיר רונן: והיום בגלל שמשלמים להם רק שלושים אחוז מהכספים, לא מפרישים לקופות, אם הוועדה לא תסייע לעובדים שיפרישו להם את המעט כסף הזה שפשוט הם יוכלו לקבל עוד כמה שנים,

לאה נס: למי הוועדה צריכה לפנות?

אופיר רונן: מי שהיום מטפל בנושא של הביטוחים שלהם זה פשוט מאוד המעביד.

אופיר רונן: אבל המעביד בפירוק.

אופיר רונן: הוא חדל פרעון.

אופיר רונן: אנחנו מבקשים אם אפשר מקור כספי שהוועדה תמצא לנכון, או וועדת כספים או כל מקור אחר, שפשוט מאוד ישלם את הפרמיה.

לאה נס: אנחנו עוד מעט נדבר מי הגורם לכל, אנחנו התחלנו מהסוף כי הוא הכי חשוב, זה דיני הנפשות, זה התוצאה האחרונה, אבל עוד מעט נגיע להתחלה.

לאה נס: למה זה קורה.

אופיר רונן: לגבי הנושא הזה, ובגלל החשיפה שלהם והסכנות אנחנו מבקשים או שאתם או שוועדת הכספים תזרים כסף מיידית לקופות של העובדים כדי שאם בשנים הקרובות הם ילקו במחלות הנוראיות האלה, וחלקם כבר לקו, אנחנו פשוט מאוד רוצים שהם יהיו מכוסים מבחינה ביטוחית.

לאה נס: אני הבנתי אותך.

לאה נס: זה לא הולך ככה שוועדת הכספים מקצה את הדברים, אבל מי שהגורם לזה, ואין ספק שהבעלים של המפעל, זה שהמפעל נסגר, הוא לא יצא מהתמונה והוא זה שבאמת צריך לשלם את זה.

אופיר רונן: ההליכים האלה התנהלו שנים, ואם עוד כמה חודשים לא יזרימו כסף לביטוחי מנהלים שלהם הזכויות והמקור היחידי שהם יכולים להיות בטוחים זה יילך לאיבוד.

לאה נס: אני הבנתי.

אופיר רונן: דבר שני, אנחנו כאן מדברים על ועדת חקירה.

אופיר רונן: הכתבה בעיתון גם דיברה על חשד לשוחד.

אופיר רונן: לכל מיני גורמים.

אופיר רונן: ואני לא רוצה לקבוע דברים כאן אבל אנחנו חושבים שצריכים לבדוק את כל החשדות לגבי השוחד,

לאה נס: תהיה פה חקירה משטרתית שהיא תבדוק את הדברים.

אופיר רונן: במיוחד להתעכב בנושא הכספי, איפה הזרימו את הכספים ולמי, לאיזו מערכת הם שילמו כדי שיהיה שקט.

אופיר רונן: כי מה שאומרים כאן שהעובדים כאן והרשויות בדקו והכל בסדר.

אופיר רונן: לעומת זה היו עובדים שמתו בינתיים, שהכל בסדר, אבל העובדים נפטרו.

אופיר רונן: יכול להיות שהיה כאן, כמו שבאמת הכתב אומר כאן שהיתה מערכת שלמונים, שימנו את המערכת.

אופיר רונן: אנחנו חושבים שחייבים לבדוק את זה.

אופיר רונן: דבר נוסף שאנחנו חושבים שצריכים לעשות, אסור להגיע לש"ג, צריך להגיע לגנרל.

לאה נס: בשביל זה אנחנו פונים ליועץ המשפטי לממשלה.

לאה נס: אמרתי לך, אנחנו פה לא ועדת חקירה.

לאה נס: הוועדה הזאת תצא בקריאה כוועדה, למרות יוזמות פרטיות של אנשים וחברי כנסת, אבל הוועדה הזאת תצא בקריאה, בפנייה רשמית ליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה שהיא באמת צריכה להיות על כל הגורמים הקשורים לעניין.

לאה נס: זה לא גורם אחד.

אופיר רונן: הגנרל זה ג'ון פרבר ו-ICC.

אופיר רונן: המפקדה שלו.

אופיר רונן: והחברה של ג'ון פרבר שווה שלושה וחצי מיליארד דולר.

אופיר רונן: ויש לו חברה בארץ בשם פרוטורום ששווה מיליארד שקל.

אופיר רונן: אם לא יעשו ולא ינקטו הליכים נגד הגנרל, שהוא ג'ון פרבר, והמפקדה שלו זה ICC, בסופו של דבר לא יהיה מזור לעובדים האלה.

אופיר רונן: שם זה הכיס העמוק ושם אפשר לקבל את הכסף.

מוריס ברדוגו: שמי ברדוגו מוריס.

מוריס ברדוגו: אני אחד העובדים הותיקים של תעשיות אלקטרו-כימיות.

מוריס ברדוגו: אני עובד כשלושים ושמונה שנה.

מוריס ברדוגו: אני דור שני, אבי עבד לפניי.

מוריס ברדוגו: לדאבוני ז"ל מתעשיות אלקטרו-כימיות מסרטן.

מוריס ברדוגו: שני סוגי סרטן הוא קיבל.

מוריס ברדוגו: אחד הראשון בלוטות הלימפה.

מוריס ברדוגו: יצא דרך ביטוח המנהלים שגם שם הוא לא קיבל את המגיע לו.

מוריס ברדוגו: אמי היום כשארים מקבלת כמעט אפס ממבטחים כתוצאה מהעובדה שבמשך שש עד שבע שנים הוא לא עבד כתוצאה מהסרטן הראשון.

מוריס ברדוגו: הסרטן השני שהרג אותו זה סרטן הגרון.

מוריס ברדוגו: עכשיו אני רוצה להגיד לאדון הנכבד הזה, ואני מחלק את כל הנושא הזה לשני חלקים.

מוריס ברדוגו: חלק ראשון שדיבר על זה שתעשיות אלקטרו-כימיות פעל על פי תקנות שהיו נהוגות, וזה היה אחת לשלושה חודשים בדיקות לכספית, אחת לשישה חודשים בדיקות ל-VCM.

מוריס ברדוגו: אנחנו לא רופאים.

מוריס ברדוגו: אם אני עשיתי בדיקות אחת לשלושה חודשים אז אני עונה לך, אני לא ידעתי מה התוצאות, התוצאות היו חסויות.

מוריס ברדוגו: בהרבה מאוד מקרים, אני מסבר את האוזן פה לכולם ואני אומר דבר חמור ביותר.

מוריס ברדוגו: בהרבה מאוד מקרים כשאנחנו ביקשנו את התוצאות אנחנו לא קיבלנו.

מוריס ברדוגו: אני רוצה להעיד על עוד דבר אחד.

מוריס ברדוגו: לאחרונה לפני שהתחילה החקירה בכל הנושא הזה של קבירת חומרים מסוכנים, ואנחנו לא ידענו מה גודל החומרה של קבירת החומרים, ארז שניאורסון הגיע למפעל וביקש לבדוק את התיקים הרפואיים של העובדים.

מוריס ברדוגו: הם נעלמו באופן שיטתי.

לאה נס: איך אתם עושים את החקירה אם אין לכם את התיקים?

מוריס ברדוגו: עוד דבר אחד אני רוצה לציין.

מוריס ברדוגו: אם אכן היתה שיטה של טיהור כפי שאתה ציינת אולי אתה תענה לי מדוע היו חריגות עד כדי הוצאת העובד הנוכחי ההוא שעכשיו העיד לאי כושר עבודה, שאסור לו להיות בכלל במפעל.

מוריס ברדוגו: הוא הגיע לרמה של כספית, לא בשתן, בדם.

מוריס ברדוגו: יש לי פה עובד שלא יכול לשבת פה בגלל שיש פה כל כך הרבה אנשים, שהוא בקושי אנחנו הבאנו אותו עם חמצן.

מוריס ברדוגו: הוא נמצא בחוץ.

מוריס ברדוגו: העובד ההוא, פטר פריד, אני יכול להגיד לך, זה איש שאוורר.

מוריס ברדוגו: ובשלב יותר מאוחר לא אוורר, הוא הורחק.

מוריס ברדוגו: מהפח אל הפחת.

מוריס ברדוגו: הוא הגיע מהכספית אל ה-VCM.

מוריס ברדוגו: ישנן מחלות שאני מתבייש להגיד אותם פה.

מוריס ברדוגו: אני אמרתי אותם בפני המנכ"ל, הוא צחק עלי.

מוריס ברדוגו: אני חושב שהחלק השני עכשיו, אני לא רוצה להגיד מהי המחלה, כי שאלו אותי אז אני אומר את זה בשקט, לא נאה להגיד את זה פה על השולחן.

מוריס ברדוגו: אבל המחלות האלה נגרמו כתוצאה מחשיפה לחומרים מסוכנים.

מוריס ברדוגו: אני הייתי אצל נשיא המדינה חיים הרצוג, קיבלתי פרס עובד מצטיין ארצי.

מוריס ברדוגו: אני ייצגתי את העיר עכו, אני נכנסתי תחת אש, תחת חומר בטמפרטורה של ארבע מאות מעלות, הוא מכיר את הסיפור של שריפת מתקן מורומר.

מוריס ברדוגו: הוא מכיר את הסיפור שנהרג מהנדס מתקן מורומר.

מוריס ברדוגו: האם על כל זה אנחנו צריכים לשלם במחיר ששלמה כץ יאיים עלינו אם לא תוציאו את ה-VCM אתם יותר לא תקבלו את החמשת אלפים שקל, אני הייתי מקבל שלושים אלף שקל משכורת, וחמישים אלף שקל משכורת.

מוריס ברדוגו: זה העונש שמגיע לי?

מוריס ברדוגו: מגיע לי עונש כעובד לא לקבל יותר את המשכורת?

מוריס ברדוגו: ועדת חקירה צריכה לקום.

מוריס ברדוגו: שמחתי לכתבה של מר שלגי, שהוא העלה בפני היועץ המשפטי שצריכים להקים חקירה.

מוריס ברדוגו: היום אני תמים דעים עם שלמה כץ.

מוריס ברדוגו: אני תמים דעים אתו.

מוריס ברדוגו: ישנם עוד הרבה מאוד אנשים שהם חולים והם פחדו לדבר.

מוריס ברדוגו: אבל אני חושב שאנחנו צריכים להחליט פה, וחד משמעית, אדון פרבר, שמקים מפעלים היום וממשיך לקבל את העזרה ממדינת ישראל, פה מדינת ישראל שצריכה להגיד היום ועכשיו אדון פרבר, אם אתה לא תיתן לעובדים את מה שמגיע להם אתה לא תפתח את המפעל במגדל העמק ובעפולה ותמשיך להתעשר.

מוריס ברדוגו: כי המפעל תעשיות אלקטרוכימיות היה מפעל אחד, תעשיות אלקטרוכימיות פרוטרום.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: אני אתן עוד לחזור לנושא, כי אנחנו התחלנו באמת עם הסוף.

לאה נס: אנחנו חייבים להתחיל מההתחלה, מה גורם לכך שיש מפעל שמתעסק בחומרים מזהמים, מקבל רישוי עסק ומתחיל לפעול, ואם הוא היה פועל כמו שצריך לא היו אנשים צריכים להיות חולים.

לאה נס: לכן אני רוצה להתחיל עכשיו מהתחלה, כשמבקשים רישוי עסק ממפעל מזהם שיודעים במה הוא מתעסק, איך שומרים עליו, כי נמצאים עוד מפעלים מזהמים עם חומרים אחרים, יותר מסוכנים ופחות מסוכנים.

לאה נס: חייבים ללמוד את הלקח.

לאה נס: לכן הישיבה, עם כל האמוציות, עם החולים, התחלנו מהסוף, אבל ההתחלה, למה זה בכלל מתחיל, איך זה מגיע.

לאה נס: הרי חריגות היו, בדיקות פתע, איפה זה.

לאה נס: משרד איכות הסביבה נתן רישיון עסק לפתוח מפעל.

לאה נס: המשרד רק לפני חודש ישב פה ורוצה להפעיל את המפעל מחדש.

לאה נס: איך זה, הוא לא יודע מה קורה שם בקרקע, במים, איך אפשר בכלל לעמוד בזה, רק לפני חודש וחצי ישב פה סמנכ"ל בכיר ודיבר על פתיחה מחדש של המפעל.

לאה נס: אבל שוב, זה שהשר החליט לסגור זה לא מספיק.

לאה נס: לא סוגרים ומכסים את המכסה של הסיר ובזה זה נגמר.

לאה נס: חייבים לפתוח ולברר כדי שלא יהיה בעוד מקום כזה.

לאה נס: אז אם אתה יכול, עכשיו אנחנו ניתן לך את זכות הדיבור.

שלמה כץ: קודם כל אני שמח שסוף כל סוף מתהפכות היוצרות.

שלמה כץ: כשאני סגרתי את המפעל הזה בשנת 2003,

לאה נס: היית צריך לסגור אותו הרבה יותר מקודם, לא לחכות לשריפה.

לאה נס: לא היה צריך לחכות לשריפה.

שלמה כץ: כשאני סגרתי את המפעל הזה בשנת 2003 כל האנשים שיושבים פה עכשיו אמרו שאני מכניס את העסק לפאניקה.

שלמה כץ: אני מבקש שתפתחי את הפרוטוקולים שלך, שם כתוב שלמה כץ מכניס את כל המערכת לפאניקה.

שלמה כץ: אין שם שום בעיה.

שלמה כץ: כולל הפרוטוקולים של בית המשפט.

שלמה כץ: סוף כל סוף העובדים התעשתו מה שנקרא מבחינתי, אבל זה לא הסוף.

שלמה כץ: עכשיו אני אומר, זה יחזור על עצמו בתשיעי לחודש.

שלמה כץ: בתשיעי לחודש תגיע לפה אוניה להוציא את ה-VCM.

שלמה כץ: אותו VCM שהם אומרים עליו שהוא מסרטן, החבר'ה האלה לא יידעו להוציא אותו מפה.

שלמה כץ: אותו מצב היה כשאני הייתי בבית המשפט, כשאמרו לי אנשים שאני סגרתי את המפעל לילדים שלנו לא יהיה מה לאכול.

שלמה כץ: ואותו דבר יחזור עכשיו כשאני ארצה להוציא את ה-VCM.

שלמה כץ: את שומעת מה קורה פה.

שלמה כץ: עכשיו אני רוצה להגיד לך ,המפעל הזה קיים הרבה לפני שהמשרד לאיכות הסביבה קיים.

שלמה כץ: המפעל הזה קיים משנות החמישים.

שלמה כץ: אני אראה לך מה היה שם בשנות החמישים.

שלמה כץ: המשרד לאיכות הסביבה מתחיל לעבוד בכלל בשנות התשעים.

שלמה כץ: בשנות התשעים משרד לאיכות הסביבה קם ודבר ראשון שהוא עושה זה מפסיק את כל ההזרמות לאותן הלגונות האלה שאתם רואים אותם עכשיו יבשות, את אותם החומרים שמוחדרים לקרקע, של הכספית, מפסיק את העסק הזה.

שלמה כץ: העסק הזה נבנה מתקן שריפה ל-ETC הזה שהוזרם לקרקע, מוחזר לתהליך הייצור.

שלמה כץ: את החומרים המסוכנים לוקחים לרמת חובב.

שלמה כץ: ברגע שהוקם המשרד לאיכות הסביבה.

שלמה כץ: המשרד לאיכות הסביבה לא נותן רישוי עסקים אלא הוא אחד מגורמי האישור, והוא אומר מה צריך לעשות.

שלמה כץ: מי שנותן את הרישוי עסקים זה העירייה, שדרך אגב לא נמצאת פה.

שלמה כץ: ולכן ברגע שהמשרד הוקם הוא התחיל לטפל, הוא התחיל בכל צורות הפליטות.

שלמה כץ: הוא צמצם את כל הזרמים שראיתם כאן לים, יש זרם אחד שעמד בתקנים המחמירים ביותר בעולם, חלקיק למיליון,

לאה נס: אבל הכספית לא הלכה לצינור, היא הלכה למקום אחר.

שלמה כץ: זאת אומרת המשרד לאיכות הסביבה למעשה טיפל בכל התווכים האפשריים מחוץ לגבולות המפעל על מנת שהמפעל הזה לא יזהם.

שלמה כץ: כולל ניטור רציף ביציאה לים, כולל ניטור על גדרות המפעל, כולל ניטור בקיבוצים, כולל בדיקות בארובות, ידע בדיוק מה הולך שם.

שלמה כץ: לא סוגרים מפעל מהיום למחר.

שלמה כץ: לא לוקחים מפעל משנות החמישים ואומרים לו ברגע שקם המפעל לאיכות הסביבה בשנת 90' סוגרים אותו.

שלמה כץ: אלא נותנים לוחות זמנים להשתפרות, וזה מה שקרה.

שלמה כץ: עכשיו למעשה מה קרה, למעשה ברגע שהיו ארבעת האירועים האלה היחידים שפעלו זה המשרד לאיכות הסביבה.

שלמה כץ: אני סגרתי את המפעל בצו סגירה מינהלי שלי לשלושים יום, הארכתי אותו בשלושים יום נוספים.

שלמה כץ: ברגע שזה קרה.

לאה נס: זה השריפה הראשונה, אתה מדבר ב-2003, אני מדברת על התקופה שמשנת 90' שהמשרד נכנס עד 2003, שלוש עשרה שנה כשכבר יש את המודעות הגבוהה הזאת,

שלמה כץ: שלוש עשרה שנה הראיתי לך מה נעשה בכל התווכים.

שלמה כץ: החל מהים, דרך הקרקעות, דרך מי תהום, דרך האויר, וכל אחד ואחד מהתווכים וגם הקטנת פליטות.

שלמה כץ: המפעל הזה למעשה עד שנת 2000, המפעל הזה למעשה השקיע כל שנה מליון דולר בנושא איכות הסביבה באספקטים הסביבתיים.

שלמה כץ: זו היתה מדיניות היום למפעלים שעבדו לפני קום המשרד לאיכות הסביבה.

שלמה כץ: לאט לאט להגיע אתם לתקנים בהדרגה.

שלמה כץ: בשנת 2003-2004 באמת המפעל הזה נכנס לקשיים כלכליים, שזה גם מה שלדעתי גרם לאירועים האלה.

שלמה כץ: מרגע שהיו את האירועים האלה אנחנו הוצאנו צו סגירה, אני הוצאתי צו סגירה מינהלי לשלושים יום, אחרי כן צו סגירה מינהלי נוסף לעוד שלושים יום, צו סגירה שלא נעשה באף מפעל אחר בארץ.

שלמה כץ: לא קרה עוד בארץ שמשרד לאיכות הסביבה סגר מפעל עם שלוש מאות עובדים.

מוריס ברדוגו: אתה גאה בזה, נכון?

שלמה כץ: כן, אני גאה בזה ואני גאה שאני לא נותן לזה להמשיך לעבוד ככה.

שלמה כץ: למעשה היום היחידים שתובעים בתביעה משפטית את מנהלי המפעל, את מנכ"ל המפעל ואת המנהל שלו זה המשרד לאיכות הסביבה, על פי שלושה חוקים.

שלמה כץ: על פי חוק חומרים מסוכנים, על פי חוק רישוי עסקים, על פי חוק למניעת מפגעים, ובמקביל נפתח גם נושא של זיהומי הקרקע.

שלמה כץ: זיהומי הקרקע כמו שראינו זה לא דבר חדש, זה מצולם, זה לא דבר שלא היה ידוע.

שלמה כץ: זה דבר שהיה ידוע ונעצר.

שלמה כץ: מה לא היה ידוע, לא היה ידוע שבהסתר, מאחורי גבינו, הלכו והטמינו שם,

לאה נס: למה, אבל יש כמויות, יודעים כמה נכנס, כמה צריך לצאת, כמה שולחים.

לאה נס: איך זה, מה, אין מעקב?

לאה נס: תראה, הפעולות הנכונות שאמרת הן מאוחר מידי.

שלמה כץ: תמיד זה מאוחר מידי.

שלמה כץ: משרד אחר לא עושה, רק אנחנו עשינו.

שלמה כץ: אני גם במקביל פתחתי תלונה במשטרה והזמנתי את המשטרה לחקור את כל האספקטים.

שלמה כץ: משום מה התיק הזה היה רדום במשך שנה.

שלמה כץ: אני מקווה שעכשיו, בעקבות הפנייה שלכם יצא, ותהיה ועדת חקירה ויבדקו באמת התנהלות של כל הגופים.

שלמה כץ: אני חושב שהמשרד לאיכות הסביבה הוא היחיד שיכול להראות פה עשייה, יכול להראות השתפרות לאורך השנים, יכול להראות שקיבל במצב אחד ועשה גם לאחרי זה, באמת לאורך כל השנים.

שלמה כץ: אני חושב לסיכום, צריך באמת לברך על ההחלטה של השר לאיכות הסביבה שהמפעל הזה לא ייפתח מחדש, ואני כבר עובד היום, יחד עם ראש עיריית עכו ועם מטה אשר לעשות שינוי ייעוד לקרקע הזאת.

שלמה כץ: אין שום סיבה שבנהריה קרקע על חוף הים תעלה חצי מליון דולר וכאן קרקע תעלה חמישים אלף דולר ופחות לתעשיה.

שלמה כץ: העסק הזה צריך להיות שטח חוף פתוח לציבור, להתפתחות של העיר עכו דרומה, עיר שהוכרה על ידי אונסקו.

שלמה כץ: אין היום מקום לתעשיה של לפני חמישים שנה על חוף הים.

לאה נס: אני רוצה גם התייחסות למצב של העובדים שנשארים.

שלמה כץ: אני אתייחס לנושא הזה.

שלמה כץ: למעשה אנחנו לא צריכים שם שאת העובדים.

שלמה כץ: אנחנו צריכים שם ארבעה עובדים במשמרת.

שלמה כץ: הם החליטו על דעת עצמם להשאיר מאתיים.

לאה נס: על מי האחריות על העובדים?

שלמה כץ: אני אומר לך מה אנחנו צריכים בשביל לשמור על החומרים המסוכנים האלה.

שלמה כץ: אנחנו צריכים ארבעה עובדים במשמרת, סך הכל שלוש משמרות, משמרת רזרבית, שישה עשר עובדים.

שלמה כץ: הם החליטו, מי שהחליט לקחת מאתיים עובדים ואחרי זה אומרים שאין להם כסף בקרנות, ולא מכניסים להם את כל הכסף, חוץ מהשישה עשר עובדים האלה כולם ייצאו כי יש להם עכשיו החלטה של ביטוח לאומי שהם יכולים לקבל את כל הכסף מביטוח לאומי, צר לי מאוד שמציגים לך, יש מאתיים עובדים שאף אחד לא דואג להם.

לאה נס: קודם כל יש פה שש מאות עובדים שלא דואגים להם.

לאה נס: יש פה אנשים חולים, יש פה אנשים, אנחנו מדברים על הסביבה ועל הכל.

לאה נס: אבל באמת מה קורה עם העובדים.

שלמה כץ: לא כל העולם זה המשרד לאיכות הסביבה.

שלמה כץ: המשרד לאיכות הסביבה יש לו סמכות בתחומים מסויימים מאוד.

שלמה כץ: לדאוג לזה שלא יהיו פה חומרים מסוכנים.

שלמה כץ: ואני רוצה לענות לך מה המשרד לאיכות הסביבה עשה מאז שהעסק הזה עבר אליו.

שלמה כץ: אנחנו הוצאנו את מרבית החומרים המסוכנים שבאמת מהווים סכנה לאוכלוסיה.

שלמה כץ: זאת אומרת צריך להבדיל בין שני סוגי חומרים מסוכנים.

שלמה כץ: נכון שהחומר בקרקע הוגדר כחומר מסוכן.

שלמה כץ: אבל הוא לא יפגע באף אחד מהאוכלוסיה בזמן הקרוב.

לאה נס: בזמן הקרוב?

שלמה כץ: אני אסביר לך.

שלמה כץ: נציבות המים הגדירה את האקוויפר במקום כאקוויפר שבינתיים לא ינוצל.

שלמה כץ: ולכן הנושא של הרעלים בקרקע הם בעייתיים אבל הם לא ברמה של הבעייתיות של הרעלים שהיו שם.

שלמה כץ: מה היה שם הכי מסוכן, היה שם עשרים ושבעה טון כלור, שאם הוא היה מתפרץ הוא היה מסכן את כל עכו ואת כל המפרץ.

שלמה כץ: אתם רואים פה, כל הכלור הוצא, יש מספר בלונים שיש בהם רק אדי כלור, אין שם כלור שיודע היום לסכן אוכלוסיה.

שלמה כץ: נשארו אוקסידו-אורגנים שהיו בסכנה, התפוצצו, אני אראה לך אותם, הוצאנו אותם בשתיים בלילה.

שלמה כץ: היינו צריכים להוציא באמצע הלילה, ואף אחד לא נתן שם להוציא שום דבר.

שלמה כץ: ואני אומר לך, אותו דבר יהיה, וכל דבר זה מאבק,

לאה נס: רומן, אני חייבת לשמוע את איכות הסביבה, הוא זה שהיה אחראי, וכן המפעל הזה פועל לפי רישוי עסק לפי תקנים שמשרד איכות הסביבה מאפשר.

לאה נס: אחרת הוא היה צריך לסגור את המפעל מזמן.

מוריס ברדוגו: את לגמרי צודקת וגם הוא צודק, רק הוא צריך גם כן לקיים את החוק.

לאה נס: אם אתה תיתן לי לנהל את הישיבה אני מאוד אודה לך.

מוריס ברדוגו: אני אתן לך, אבל הוא צריך לקיים את ההחלטה של בית המשפט לפנות את החומרים המסוכנים ולהעסיק את אותם עובדים שהם המומחים והם המקצוענים.

מוריס ברדוגו: נקודה.

מוריס ברדוגו: ככה כתוב.

מוריס ברדוגו: והוא צריך לקיים את זה.

מוריס ברדוגו: ולא ללכת לגנוב אותם בלילה,

שלמה כץ: כמו שאמרת זו לא ועדת חקירה.

שלמה כץ: אני אשמח שתיפתח באמת ועדת חקירה.

שלמה כץ: בינתיים היחידים שעושים ועדת חקירה זה אנחנו, היחידים שתובעים זה אנחנו.

שלמה כץ: היחידים שמפנים זה אנחנו.

שלמה כץ: היחידים לקחו אחריות זה אנחנו.

שלמה כץ: אף אחד חוץ מאתנו לא עשה.

שלמה כץ: להיפך, מנסים כמו שמנסים כאן להשתיק אותנו, אותו דבר ניסו להשתיק אותנו, אותו דבר יהיה בתשיעי לחודש.

קריאה: לפי חוקי העבודה, עד כמה שידוע לי, אולי אני טועה, חלק כל חצי שנה וחלק כל שלושה חודשים אמורים לעבור בדיקות רפואיות מקיפות.

קריאה: מאז אירוע השריפה לא היו בדיקות,

לאה נס: שזה כמעט שנה וארבעה חודשים,

קריאה: כמו שאת שמעת פה יש דברים שעלולים להתפתח במשך הזמן.

קריאה: לא נעשה שום מעקב.

קריאה: הדברים האלה היו צריכים להיות בידי הנאמן, ואחרי זה בידי בא כוח.

לאה נס: סליחה אדוני, אם אתה יכול להתרכז בדברים שאתה רוצה לומר, בקצרה.

לאה נס: אני אצטרך לסיים את הדברים במצב הזה.

לאה נס: אי אפשר, אני לא יכולה, אנחנו לא נוכל לשמוע את כולם.

לאה נס: אני רוצה להתקדם.

לאה נס: יש לי עוד משרד הבריאות שאני רוצה לשמוע, יש פה עוד גופים שצריכים לדבר.

קריאה: חבר, מכשירן, שפוטר בתקופת הפירוק, הוא מספר לי, שאלתי אותו, אמרתי לו שמואל, הרבה פעמים דיברת אתי על האנלייזר כספית, אז הוא התחיל לצחוק וככה הוא אמר לי, האנלייזר כספית לא פעל במשך שנה וחצי מאז שהוא נבנה.

קריאה: הוא מתאר לי שמה איך הוא בנוי, האנלייזר כספית, הוא בנוי ממשאבות צינון, מצינורות, כל הזמן הצינורות היו נפגעים, היו חסרים חלקי חילוף אז לקחו מאיזה שהוא אנלייזר אחר.

קריאה: מה שאני רציתי להגיד שהוא שנה וחצי לא פעל, וגם אם היו מדידות המדידות לא היו מדוייקות.

קריאה: מה עוד מספרים על מתקן האלקטרוליזה, תמיד היתה כספית על הרצפה.

קריאה: המנהל הישיר שלי היה אומר לי אני חייב ללכת לאלקטרוליזה עם כובע פלדה משום שהכספית דולפת.

קריאה: דבר אחרון אני רוצה לדבר עם האדון בא כוח העובדים, הזכיר פה את המלה שוחד.

קריאה: מה אנחנו מיתממים פה כולם, בנשוא הכתבה אחד הוא מנדי בראון, מחזיק תיק איכות הסביבה בעיריית עכו.

קריאה: הוא קיבל שוחד.

קריאה: וכשפונים ושואלים אותו מה זה אז הוא מתבכיין ואומר מה אתם רוצים ממני, קיבלתי את זה מצביקה גרינגולד.

קריאה: אני אמרתי לעיסאם מחול, ויש לי מסמך שהופקד בידי על ידי העורך דין, ואני לוקח על עצמי סיכון ותודו פה כל העובדים שחיינו תחת שלטון של טרור ואיומים.

קריאה: שלטון טרור ואיומים לא נורמלי.

קריאה: ואני לא רוצה להמשיך בדברים.

קריאה: אני מאוד מאוד נרגש.

קריאה: יש לי פה עוד שני שמות, ואת שני השמות האלה המכנה משותף לאותו מנדי בראון.

קריאה: ברור ששימנו אנשים.

לאה נס: אני לא ועדת חקירה, מה אני צריכה להתמקד בנושא הזה, אני צריכה להתמקד ברשויות שצריכות לדאוג שהבדיקות הסביבתיות שהוא מספר שהן היו מצויינות, אני שומעת שהן לא מצויינות, אני הסברתי לך אדוני, אתה עורך דין, אני לא, אבל אני הסברתי לך שפה אני לא במשטרה ואני לא ועדת חקירה, אז אין לך שום סיבה לחזור על הדברים ולנסות לגרור אותי, כי זה לא פה המקום.

לאה נס: ח"כ אזולאי, תושב עכו.

דוד אזולאי: גבירתי יושבת הראש, אני רוצה להגיד לך שאני מאוד מעריך את מה שאת עושה.

דוד אזולאי: אני חושב שאת מקיימת פה הרבה מאוד דיונים בנושא הזה, וזה מאוד חשוב.

דוד אזולאי: ולמה אני מעריך את הדברים האלה מפני שאני במקומך כששמעתי פה את נציגי התמ"ת אני מזמן הייתי מתפרץ, כשבעצם אנחנו שואלים שאלות ולא מקבלים תשובות.

דוד אזולאי: ויותר חמור מבחינתי זה העובדים.

דוד אזולאי: שמעת פה את התפרצות הרגשות של העובדים, כנראה שבמשך שנים רבות העובדים לא יכלו לדבר.

דוד אזולאי: ניתנת להם ההזדמנות היום פעם ראשונה לדבר, ותביני את האמוציות של העובדים.

דוד אזולאי: אני בטוח שאפשר לקיים את הדיון הזה שעות רבות אם לא ימים כדי לשמוע את הכאבים של כל אחד ואחד,

לאה נס: וזה רק מספר נציגים.

לאה נס: הוא מדבר על מאתיים שיכלו לבוא פה ולהופיע.

דוד אזולאי: מה שבמשך שנים הדבר נמנע מהם.

דוד אזולאי: אני חושב, אנחנו צריכים להיות מעשיים ולהתקדם בדיון.

דוד אזולאי: כי מה שיקרה, אנחנו נקיים עוד דיון ועוד דיון, אבל למטרה הסופית אנחנו לא נגיע.

דוד אזולאי: מי שקרא את כתבת התחקיר, היא היתה כתבה מזעזעת, בכל ההיבטים.

דוד אזולאי: ובעצם השאלה הנשאלת מה קרה אחר כך.

דוד אזולאי: או.

דוד אזולאי: קיי.

דוד אזולאי: , אז אנחנו נקיים פה דיון ונצא מפה עם עוד החלטה ועוד סיכום, ויש פה בידי סיכום, גבירתי היושבת ראש, מהעשרים ושתיים לשישי שקיימנו דיון, ואין תשובות.

דוד אזולאי: הפעם אפילו נציג המפעל לא נמצא פה.

דוד אזולאי: בשביל מה הוא צריך לבוא לפה,

לאה נס: קודם כל חלה התקדמות שהשר החליט לסגור, תראה, לפני חודש וחצי היה דיון והוועדה לא תמכה, התריעה בפני העניין.

לאה נס: זה שסגרו את המפעל זה לא אומר שכל מה שהיה פה אפשר לעבור לסדר היום.

לאה נס: צריך לחקור מה שהיה והאשמים צריכים לתת את הדין, והחשוב לא פחות זה שמקרה כזה לא יחזור.

לאה נס: שישנם היום מפעלים אולי שעוד לא קרתה תקלה שפתאום יש שריפה ואז סוגרים אותם, שיש את אותו תהליך.

לאה נס: זה מה שמטריד אותי.

דוד אזולאי: גבירתי היושבת ראש, אחד הדברים שאנחנו צריכים לחשוב עליהם זה שלא ייתכן שהעובדים ייענשו פעמיים.

דוד אזולאי: פעם אחת כשהם עבדו ונפגעו בכל מיני מחלות, יש אנשים שכבר לא אתנו.

דוד אזולאי: והפעם השניה זה כשיסגרו היום את המפעל בעצם אין מי שיפצה את האנשים האלה.

דוד אזולאי: איך בכל זאת יוצאים מהפלונטר הזה.

דוד אזולאי: ואני אגיד לך איך.

דוד אזולאי: לדעתי אחד הדברים שאנחנו חייבים לעשות כוועדת הפנים, ואמרת את זה בתחילת דברייך ואני רוצה לחזק את הדברים.

דוד אזולאי: הדבר הראשון זה לפנות ליועץ המשפטי, שיתחיל בהליכים.

דוד אזולאי: בין היתר צריכה להיות מוגשת תלונה למשטרה על מנת שיחקרו, עם כל הכבוד, גם כשאתה מגיש עובדה שאתה בעצמך אמרת שלא היתה התייחסות.

דוד אזולאי: אז זה לא עוזר שאתה מגיש.

דוד אזולאי: אנחנו צריכים שמישהו אחר יגיש את התלונה למשטרה.

לאה נס: אני חושבת שהבוקר הוגשה תלונה במשטרה על ידי עמותת הגליל.

דוד אזולאי: מה שאני מציע שאנחנו כוועדת הפנים נפנה למשטרה ונבקש שהמשטרה תיכנס לעובי הקורה ושתתחיל לחקור את כל הגורמים.

דוד אזולאי: מפני שיש פה כשל מערכתי, ואף אחד לא יכול כאן לרחוץ בניקיון כפיים, החל במשרדי הממשלה וכלה בחלק מהעובדים לצערי הרב.

דוד אזולאי: בואו נשים את הדברים על השולחן.

דוד אזולאי: ולכן לנו אין את הכלים האלה, אנחנו מסוגלים לשבת, לשמוע פה את האנשים, להשתתף בכאב ובצער שלהם, מפני שמה שקורה, אותו אדם שהוא בעל המפעל הוא היום מסתובב לו בארץ, הוא פותח עוד מפעל, כולם מחזרים אחריו, והוא בעצם, איך אומרים, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

דוד אזולאי: שום דבר לא קרה.

דוד אזולאי: לכן אני מציע בין היתר, לא רק תלונה למשטרה, לא רק פנייה ליועץ המשפטים, לפנות לשר לאיכות הסביבה שתהיה יוזמה ממלכתית של השר לאיכות הסביבה, לא מנהל מחוז אלא של השר לאיכות הסביבה, כי אלה הדברים שיכולים להביא לקידום המטרה שאליה אנחנו שואפים.

לאה נס: צריך גם לחקור את המשרד לאיכות הסביבה.

לאה נס: אז לכן זה צריך לבוא מפה.

לאה נס: זה לא קשור למשרד.

לאה נס: בסדר, המטרה מאוד ברורה, על החקירה והגופים שידאגו כדי שהיא תתבצע.

דוד אזולאי: אני רוצה לסיים, להפנות שאלה לעו"ד שניאורסון, אני רוצה לדעת, אמרת פה דבר ושאלו אותך, לא קיבלתי תשובה, האם זה נכון שפנית לקבל את התיקים של העובדים ולא קיבלת או שהועלמו.

ארז שניאורסון: אני בביקורים במפעל ביקשתי לקבל את התיקים מהמרפאה או לחילופין לצלם אותם.

ארז שניאורסון: כשסוף סוף נמצא המפתח העובד של המרפאה במפעל נכנסנו למרפאה, הדלת נראתה כאילו נפרצה, לא היה שם אף תיק.

ארז שניאורסון: מכיוון שעל פי מה שמוסרים לי מי שכרגע אחראי על המפעל זה עו"ד צוריאל לביא, ועו"ד אלה קרליץ מכונס הנכסים הרשמי פניתי אליהם בכתב על מנת לקבל מהם צילום של התיקים הרפואיים שהיו במפעל.

ארז שניאורסון: התייחסות למכתב הזה עוד לא קיבלתי.

דוד אזולאי: השאלה שלי, הרי פה שמענו מנציגי משרד התמ"ת שיש להם גם העתקים.

דוד אזולאי: יש לכם העתקים של המכתבים האלה, אז הנה, בבקשה, אני שואל שאלה, האם העורך דין שמייצג את העובדים יכול לפנות אליכם ולקבל את המסמכים הללו של העובדים?

ליאורה עופרי: במסגרת ההליך המשפטי.

דוד אזולאי: ויש לכם את המסמכים.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שמשרד הבריאות, אני מאמין ששמה לא יעלימו את המסמכים.

לאה נס: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.

מנפרד גרין: אני כאן יותר כמשקיף ממשרד הבריאות, כי אני לא קשור ספציפית לנושאים האלה.

לאה נס: קשור לבריאות הציבור,

מנפרד גרין: אני חושב שחשוב לברר אם באמת היתה חשיפה, בודאי זה הדבר הכי חשוב לבדוק אם אנשים נפגעו, האם יש ספק בזה.

מנפרד גרין: אבל המידע הספציפי הזה אין לי.

מנפרד גרין: זה לא בתחום שלי.

מנפרד גרין: אני באתי לכאן כאחראי למידע רפואי במשרד הבריאות.

מנפרד גרין: המידע הממשלתי.

מנפרד גרין: אבל מי שאחראי לנושא הזה במשרד שלנו הוא יכול אולי להוסיף משהו בהיבט שלנו.

שלום גולדנברג: בנושא הרפואי אין לי מידע.

שלום גולדנברג: התיקים הרפואיים הם באחריות משרד העבודה, במקומות העבודה מי שחושף את כל החומר זה משרד העבודה.

שלום גולדנברג: הם עושים את עבודתם נאמנה, שמענו שיש את כל החומר אצלם, ואין שום טעם בכפילות, שגם משרד הבריאות וגם משרד העבודה יעשו את אותה העבודה.

שלום גולדנברג: מה שמשרד הבריאות יכול לעשות זה סקר אפידמיולוגי על התושבים מסביב למפעל, לא על העובדים שנמצאים במפעל.

שלום גולדנברג: סקר אפידמיולוגי צריך לממן אותו, צריך לקבוע אותו, צריך לתקצב אותו.

עסאם מח'ול: טוב, אני רוצה להתחיל מהסיפור הזה של משרד הבריאות, שנשמע כל כך חולה.

עסאם מח'ול: ולא בריא.

עסאם מח'ול: ואני יכול להגיד, להעיד מאז שמתקיימים כאן דיונים שנוגעים לבריאות העובדים, ומתקיימים דיונים שנוגעים לשאלה של הרעלה סביבתית או פגיעה סביבתית, תמיד אבל תמיד משרד הבריאות שולח את האנשים הלא נכונים, שבאים כאן ומתוודים שהם לא האנשים הנכונים להיות כאן והם לא האנשים שיודעים.

עסאם מח'ול: אז משהו קורה כאן, מישהו מסתיר, מישהו בורח.

עסאם מח'ול: אני אין לי אינפורמציה, אין לי נתונים, אני לא יודע, לא חקרתי, לא אני אחראי, מישהו אחר.

עסאם מח'ול: מדברים בקונטקסט אחר, מה שקורה בעכו במפעלים הכימיים זה לא, איך אומרים, זה לא גורל, זה מחדל.

עסאם מח'ול: ומישהו יישא באחריות.

עסאם מח'ול: וזה המבחן של הוועדה הזאת.

עסאם מח'ול: מישהו חייב לשאת באחריות אישית ופלילית על מה שקורה שם.

עסאם מח'ול: אני חושב אם אנחנו לא מגיעים לנקודה הזאת זה הטסט-קייס שלנו, כי יש גם מקומות אחרים, אנחנו קראנו השבוע על הכור בדימונה, על אותם אנשים שמגלים שתוחלת החיים בישראל היא לא ארבעים ושש שנים אלא שמונים ומשהו שנים, אבל אצלם זה לא מגיע.

עסאם מח'ול: אני אומר, אם העניין הזה ניתן ונאפשר למישהו, ובמיוחד למשרד לאיכות הסביבה ולמשרד הבריאות, להמשיך עם הקשר הזה שמתקיים, ויש קשר, שמאפשר את הפגיעה בעובדים, בשתי רמות, פגיעה בעובדים ברמה הבריאותית ואז הכל מתמסמס והכל נמצא באיזה שהוא מקום אבל אף אחד לא אחראי.

עסאם מח'ול: מישהו אחראי.

עסאם מח'ול: מי שנתן רשיונות ואישורים למפעלים האלה לפעול חייב לתת את הדין.

עסאם מח'ול: אין אופציה אחרת.

עסאם מח'ול: אם צריך לחקור משהו אז צריך לחקור את העניין הזה.

עסאם מח'ול: אני חושב שיש איזו שהיא התערבבות, לפעמים גם אישית, של אנשים שנמצאים במשרד לאיכות הסביבה, מצד אחד, ונמצאים במכון התקנים, שצריך לאשר ולתת רישוי, והוא יהיה גם השופט, גם המפקח וגם השותף לתת אחריות לרישיון הזה המזהם שפוגע באנשים.

עסאם מח'ול: אני חושב שאם אנחנו רוצים לחקור, ואסור שהנושא הזה יירד מהשולחן, הנושא הזה צריך להיות נושא שאתו מדברים מכאן מהכנסת עם כל המפעלים המזהמים, לא רק עם עכו.

עסאם מח'ול: ואני חושב שלכן אין מה לוותר כאן.

עסאם מח'ול: אנחנו צריכים לדעת איפה האחריות של כל אחד, גם ברמה של מוסדות וגם ברמה אישית.

עסאם מח'ול: צריך להטיל אחריות אישית אל מי שנתנו זכיונות, ראו ולא סגרו, ידעו ולא הזעיקו.

עסאם מח'ול: אני חושב שיש כאן קשר.

עסאם מח'ול: אף אחד לא יספר לי שזה חמישים שנה ולכן אנחנו לא יודעים.

עסאם מח'ול: לפחות עשר שנים אנחנו יודעים שהדברים האלה מתחוללים ופוגעים באנשים, ואף אחד כאן מהעובדים לא יחכה עד שיראה מתי ייפגע ואיך הוא ייפגע בתור שלו בחומרים שקיימים עכשיו.

עסאם מח'ול: הדבר השני שצריך לקחת אותו בחשבון, אולי לא בוועדה הזאת, אולי בוועדת העבודה, אבל אי אפשר לוותר עליו, אי אפשר לנצל את המצוקה של האנשים האלה, ואת הזעקה שלהם לפגיעה בבריאות שלהם ובאיכות הסביבה כדי לסחוט אותם בזכויות שלהם.

עסאם מח'ול: אי אפשר.

עסאם מח'ול: ואני חושב שהזכויות של העובדים חייבות לעמוד בראש סדר היום של הדיונים וגם של החקירה שתהיה, כי אי אפשר לתפוס אותם, אתם רוצים שנוציא לכם את הרעל הזה, אתם רוצים שאנחנו לא נסרטן אתכם, אנחנו נוריד לכם את הראש במקום אחר.

עסאם מח'ול: לא ילך.

עסאם מח'ול: ואני חושב שעל זה המאבק.

עסאם מח'ול: אני חושב שהישיבה הזאת היא עוד ישיבה.

עסאם מח'ול: היא לא יכולה לסכם את העניין.

עסאם מח'ול: היא יכולה לדחוף אותו עוד צעד אחד קדימה אבל נצטרך לחזור לכאן, לפנות ליועץ המשפטי ולדרוש חקירה עמוקה, מעמיקה, שתכלול את כולם.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו נעקוב אחרי זה, אם מקדמים את העניין הזה אז אנחנו התקדמו.

עסאם מח'ול: אם לא מתקדמים אז אנחנו מיסמסנו עוד פעם כמו כולם ונהיה שותפים, אפילו פלילית, לעניין הזה.

קריאה: אני חייב לתאר ביקור של איכות הסביבה.

קריאה: אני כאדם שעובד משנת 68' אני חייב להגיד, לא יתכן שאני אשאר אדיש.

קריאה: זה לא יעזור שום דבר.

קריאה: אני חייב לתאר מהו ביקור של איכות הסביבה.

קריאה: אני עובד במפעל משנת 68', אני במשך כל השנים האלה חשוף לרמות VCM אדירות, וכל מה שנאמר פה זה רק יפה לאוזניים.

קריאה: ביקור של איכות הסביבה זה תיאום מראש, תיאום עם הנהלת המפעל, ואנחנו עושים את זה כמו בטירונות, צובעים שבילים, שוטפים רצפות, יורדים בתפוקות, הכל מתואם מראש.

קריאה: הכל מתואם מראש, גם מאיפה לוקחים דוגמאות קרקע.

קריאה: זה לא יעזור, אתם חייבים להבין שפשוט משתמשים בנו ככלי.

קריאה: אנחנו בני ערובה בידי כל הפוליטיקאים האלה.

קריאה: זה לא יעזור שום דבר.

קריאה: אתם צריכים להבין שכל הטקסים האלה זה יפה לעיניים.

קריאה: הם יודעים, מראים להם מפה תיקח דוגמת קרקע, לא משם.

קריאה: מפה.

קריאה: כי ככה זה מתואם מראש.

קריאה: אחר כך אוכלים ארוחת צהריים בחדר אוכל והולכים הביתה.

קריאה: ואותו דבר עם המכובדים האלה.

קריאה: אני חשוף ל-VCM, EDC, חומצות, כספית, כל מה שאתם רוצים, מ-68' כשהשתחררתי מהצבא, ואני רוצה שתבינו דבר אחד, אני סובל מכל מיני חולירות בגוף, ובנוסף לזה כתוצאה מהחפיפה ל-VCM אני סובל גם מכבד מוגדל.

קריאה: אז מה עושים בגלל שתפקודי כבד לא תקינים, אדוני תפסיק לאכול שומנים.

קריאה: אבל אני לא אוכל שומנים.

קריאה: אני נראה לכם אדם שאוכל שומנים?

קריאה: אז לכן אני רוצה שתבינו, אני לא רוצה להרחיב את הדיבור הזה בפורום הגדול הזה.

קריאה: יש לי הרבה דברים להגיד, ויש גבול.

קריאה: אי אפשר להמשיך כשאנשים כאלה נותנים לנו חמשת אלפים שקל, אחרי שאני עובד שלושים ושבע שנה במפעל הזה.

קריאה: אני נתתי את הדם שלי.

קריאה: צריך לדעת שמחזיקים פה אנשים חולים כבני ערובה, זה לא יעזור שום דבר.

קריאה: ואתם צריכים לפסוק ולהחליט שלא בגלל המכובד הזה, הוא צריך להחליט אם אני צריך לפנות את ה-VCM כדי לתת לי משכורת.

קריאה: זה לא יעלה על הדעת.

קריאה: חבר'ה, תתחילו להפעיל את ההשפעה שלכם.

קריאה: זה לא יעזור שום דבר.

קריאה: תתחילו לחתוך דברים.

קריאה: זה לא יכול להיות.

קריאה: אני לא רוצה, בשיחות סגורות אני מוכן להגיד כל מה שאתם רוצים לשמוע.

קריאה: אבל זה לא יעלה על הדעת.

קריאה: הבנאדם הזה נותן תיאורים כאלה מכובדים, אני מכיר אנשים במפעל, זה בושה לדבר על זה, אנחנו פשוט חיינו, כמו, איך אומרים, בקרמטוריום אנחנו חיינו.

קריאה: ועשינו את זה בגלל כל מיני סיבות שנתנו המכובדים האלה.

קריאה: אז לכן אני רוצה, חבר'ה, תפסיקו לשמוע על הדברים היפים האלה שנאמר.

קריאה: אתה יודע מה, אני חייב לשאול שאלה, איפה התוצאות של הביקור האחרון של מר כץ במפעל כאשר הוא גילה, הוא החליט, באותו ביקור ללכת לקחת דוגמת קרקע ממקום לא מתואם והוא גילה שם חריגות אדירות של כספית, וכתוצאה מזה מי שהסיק מסקנות והתפטר.

קריאה: תשאלו אותו.

קריאה: את זה הוא לא יגיד.

קריאה: חודשיים שלושה לפני השריפה.

לאה נס: שלמה, אין ספק, יש פה ביקורת והיא קשורה לא רק למפעל הזה, לעוד מפעלים, על צורת הביקורות והדגימות והביקורים המתואמים.

לאה נס: אני חושבת שיש פה הרבה מן האמת ואני חושבת שהנהלים האלו לא תקינים.

שלמה כץ: אל תסיקי מסקנות, הוא אומר לך שהביקורים מתואמים,

לאה נס: הוא לא מתואמים?

שלמה כץ: לא.

שלמה כץ: יש גם ביקורי פתע, הרי את בעצמך שמעת את הסתירה.

שלמה כץ: שמעת שמצד אחד הוא אומר לך שנלקחו דגימות ממקומות שלא תואמו, ושמעת שהוא גם אומר שתיאמו.

רומן בזוב: שלום לכולם, שמי רומן בזוב, חבר ועד עובדים, עובד במפעל עשרים וארבע שנה.

רומן בזוב: אני מבקש מכולם לא להפריע לי.

רומן בזוב: יותר משנתיים, נכון, המפעל נסגר לפני שנה וחצי אבל אנחנו בבלגן הזה כבר יותר משנתיים.

רומן בזוב: אני לא חושב שבמספר דקות מצומצם אני יכול לספר את הכל אבל יקשה לי מאוד אם תפריעו לי.

רומן בזוב: ואני מאוד מבקש תקשיבו לי ותבינו מה באמת כואב לעובדים.

רומן בזוב: אני באתי לפה לייצג את העובדים, וגם מה שקורה במפעל.

רומן בזוב: המפעל הזה הוא לא מפעל לשוקולדות.

רומן בזוב: כולם ידעו שיש שם חומרים כימיים, גם חומרים מסרטנים, וכל בנאדם שהתקבל נאמר לו זה מסוכן, זה מסוכן, זה מסוכן.

רומן בזוב: על זה אין לנו ויכוח.

רומן בזוב: העניין מה עשו עם זה או איך הם התנהגו.

רומן בזוב: אפשר לבוא ולהגיד שהיו חלקים מסויימים שאכן היתה שמירה והיו חלקים שלא היתה שמירה והיו עובדים ששמרו על הבטיחות ועל ההגיינה והיו עובדים שלו.

רומן בזוב: אין ספק שבמפעל כימי יש בעיות.

רומן בזוב: בכל בית יודעים שבית צריך להיות נקי אבל לא בכל בית שניכנס נראה שהכל תקין.

רומן בזוב: אבל לא על זה אני רוצה להגיד.

רומן בזוב: קרתה שריפה.

רומן בזוב: איכות הסביבה הוציאה צו סגירה.

רומן בזוב: אנחנו לא התייחסנו בהתחלה, מאחר וצו סגירה היה זמני, ומאחר ובמילא המפעל לא יכול היה לפעול מאחר ומתקן מאוד מרכזי נשרף, לא התייחסנו.

רומן בזוב: אבל קרה עוד דבר אחד.

רומן בזוב: שבועיים לפני השריפה הנאמן המכובד שהוא היה כונס הנכסים הוא ביטל איזה סעיף קטן בביטוח, שקוראים לו אובדן כושר עיסוק.

רומן בזוב: מה שגרם לכולנו לקריסת המפעל וקריסה של הכבוד של העובדים.

רומן בזוב: ובמידה והסעיף הקטן הזה שחסך לו עשרת אלפים דולר בחודש, עלות של זה לחודש, אז אני בטוח שנכון להיום המפעל הזה היה ממשיך לעבוד, וגם העובדים היו חוזרים למקום עבודה רגיל.

רומן בזוב: אין ספק שהיו חריגות.

רומן בזוב: וכשהיו חריגות היו גם בוא נגיד, הלכו ודאגו ואיך הוא אמר, השקיעו כל שנה מליון דולר.

רומן בזוב: באמת לנסות להביא למצב שלא יהיו חריגות.

רומן בזוב: ואני יודע שהיתה תכנית ארוכת טווח, לחמש ולשמונה שנים, שהיו צריכים להביא את המפעל למצב שבו נמזער את הפגיעה.

רומן בזוב: אבל מאחר וזה נשרף הכל נגמר.

רומן בזוב: אבל אני יודע שמאחר ותמיד נתנו לנו את ההרגשה שהמפעל הזה יופעל מחדש, ואיכות הסביבה, בצדק, באה בדרישות לאותם המפעילים שרצו להיכנס עוד פעם, עם כל מיני דרישות, אחרי פרק זמן מסויים הם הגיעו למסקנה שהם צריכים להשקיע הרבה מאוד כסף וכנראה הם לא ייכנסו.

רומן בזוב: ואחד האנשים שהיה צריך להיכנס דרך החלון זה אותו בעל הבית שלקח בנאדם בשם רן קרון, אתם מכירים אותו ממטרו-דן שמפעיל בבאר שבע, איך הוא מתייחס לעובדים ואיך הוא התייחס אלינו.

רומן בזוב: אני מהר מאוד הבנתי אחרי שנפגשתי עם נציגים שלו, שבועיים אחרי שהוא הכריז שהוא רוצה להיכנס אצלנו למפעל, שאין לנו מה לעשות אתו.

רומן בזוב: אבל אנשים אחרים, לקח קרוב ליותר משנה, בשביל שהם יבינו שהוא באמת לא מתכוון.

רומן בזוב: ומי שעמד מאחורי העניין הזה זה אותו בעל הבית פרבר.

רומן בזוב: והיתה תקופה שאת מימון הביניים לעובדים מי ששילם זה היו הבנקים ופרבר.

רומן בזוב: עד ששלב מסויים הם באו אלינו דרך בית משפט.

רומן בזוב: היו צריכים לשלם עלות, שלנו היה מליון מאה דולר למשכורות.

רומן בזוב: בבית המשפט הדרישה של הנאמן היתה להוריד את העובדים לשליש.

רומן בזוב: ומה לעשות שרצינו להיות מאוד נחמדים לכולם, ונתנו לנו את התקווה שאכן מקום העבודה הזה יפעל והמפעל יחזור לעבודה.

רומן בזוב: אמרנו אנחנו לא רוצים לוותר על אף אחד.

רומן בזוב: ועלות של אותם אנשים שרצו לפטר אמרנו אנחנו מוכנים להישאר הרבה אבל לעבוד בשלושים אחוז.

רומן בזוב: זאת אומרת זה הסדר גודל שהם היו מוכנים לשלם.

רומן בזוב: בתנאי שהמפעל יחזור לעבודה.

רומן בזוב: בתנאי שימשיכו לשלם את אותם דברים ששילמו.

רומן בזוב: והסכמנו לעבוד בשביל שלוש מאות ששים אלף דולר.

רומן בזוב: שילמו לנו קרוב לחצי שנה בצורה כזאת, והיו מהלכים של רן קרון ובעל הבית והיו עוד כל מיני, אפילו את הבנאדם הזה, שקנה את אל על, הורוביץ.

רומן בזוב: והם שילמו כמה חודשים.

רומן בזוב: ואחרי זה נכנסה איכות הסביבה לתמונה, הם אמרו שאנחנו יודעים מה צריך לעשות במפעל הזה, אנחנו בעל הבית, וכולם התייחסו אליהם עם הרבה מאוד כבוד.

רומן בזוב: לצערי, אני לא הייתי עושה להם את הכבוד הזה.

רומן בזוב: ואז השופטת אמרה אתם יודעים מה, אם אתם כל כך ספצים וכל כך ידועים ואתם אנשי מקצוע אז אתם תקחו.

רומן בזוב: אחר כך הם רצו לפטר ולהוריד בשכר עוד, והם צמצמו את השלוש מאות ששים אלף דולר למאתיים אלף דולר.

לאה נס: מי זה הם?

רומן בזוב: אני מדבר על איכות הסביבה.

רומן בזוב: נכון להיום משרד איכות הסביבה משלמת לנו משכורת.

רומן בזוב: תשימו לב, אנחנו העובדים מקבלים מאה חמישים אלף דולר במקום מליון מאה אלף דולר.

רומן בזוב: לא משלמים קופות, לא משלמים מבטחים,

לאה נס: זה לא כונס הנכסים צריך לשלם את זה?

רומן בזוב: לא, למה כונס הנכסים מצא פתרון קל, להלביש את זה עליהם.

רומן בזוב: וככה כל אחד מנסה להסתתר, כל אחד מנסה לבעוט במישהו אחר.

רומן בזוב: עכשיו איכות הסביבה רוצה להתפטר מאתנו.

רומן בזוב: למה, זה כואב להם.

רומן בזוב: למה כואב להם, כי הם משלמים כסף.

רומן בזוב: אני יודע, מה שאני רוצה להגיד, כמה מלים על שלמה כץ.

רומן בזוב: שלמה כץ שבא אמר שהוא בלילה הוציא את החומרים שיכלו לגרום לפיצוץ.

רומן בזוב: אני מבטיח לכם, אם אנחנו לא היינו מסכימים שזה ייצא זה לא היה יוצא.

רומן בזוב: נתנו לו אישור.

שלמה כץ: תודה רבה שנתת לי אישור.

רומן בזוב: מה שאני מנסה להגיד, הוא בא ואמר שמזוט זה חומר שיכול להתלקח.

רומן בזוב: וחייבים להוציא את זה.

רומן בזוב: הוא לא נתן לנו להחזיק מזוט.

רומן בזוב: אנחנו אמרנו תשמע, יכול להיות שהמפעל יחזור לעבודה, אתם מנהלים משא ומתן עם משקיעים, בשביל מה להוציא.

רומן בזוב: לא, הוא חייב לפנות.

רומן בזוב: ועוד כמה דברים כאלה.

רומן בזוב: עכשיו במפעל נשארו ככה, יש VCM, יש EDC, ויש כספית.

רומן בזוב: כמויות.

רומן בזוב: אני רוצה לומר לכם שהם לא היו אחראים עלינו, והנאמן היה אחראי, וההנהלה שהיתה לפני שהמפעל נשרף, הם עמדו שיש לנו שם בוצה של כספית, שעומדים ככה בשורות.

רומן בזוב: הם עמדו על כך שאנחנו נפנה.

רומן בזוב: אמרנו תשמע, עכשיו מצב קשה קצת, לא, אתם חייבים לפנות.

רומן בזוב: נכון להיום שנה וחצי זה עומד הכספית הזאת, הם לא פינו אפילו גרם אחד.

רומן בזוב: זה בנושא של בוצה של כספית.

רומן בזוב: נושא שני, מדברים על פינוי של EDC.

רומן בזוב: היה שמונה מאות טון EDC, זה ירד לשלוש מאות, אני לא יודע לאן זה נעלם, אמרו זה לא נורא, לא חייבים לפנות.

רומן בזוב: מה חשוב זה שנפנה את ה-VCM ויצא בכתבה ש-VCM זה יכול לפוצץ ויכול לפגוע ברדיוס של כמה קילומטרים ולפגוע במאתיים חמישים אלף תושבים בסביבה.

רומן בזוב: ואני בא ואומר, לצערי יש לי שם חומרים לא פחות מסוכנים.

רומן בזוב: ואם שלמה כץ רוצה לפנות ולהפחית אין לי בעיה, אני מסכים, אם אני הגעתי למסקנה, וכולם הגיעו למסקנה, שהמפעל הזה לא יקום יותר, אין לי בעיה לפנות את כל החומרים.

רומן בזוב: עד גרגיר אחרון.

רומן בזוב: אבל לא יכול להיות שיפנו את החומרים המסוכנים, יפנו את הברזל, ינקו את שטח, ינקו כל דבר שאפשר, ולעובדים לא יתייחסו.

רומן בזוב: אני יודע היום הולכים לפנות אנשים מהשטחים.

רומן בזוב: הולכים לפצות אותם.

רומן בזוב: לא יכול להיות שהעובדים זה החומר הכי מסוכן שיכול להיות.

רומן בזוב: וזה מה שאני מנסה להסביר לאדון שלמה כץ.

רומן בזוב: הוא בתשיעי לחודש הוא ניסה להגיד, הוא מביא אוניה על מנת לפנות VCM.

רומן בזוב: ואני מודיע פה, חגיגית ומצהיר בזה, לא ייצא שום דבר.

רומן בזוב: הוא יכול לגרום רק לשפיכת דמים, אם הוא ינסה להוציא את ה-VCM הזה.

רומן בזוב: כי בלי זה, אם הוא ינסה להוציא יזרקו אותנו לכלבים.

רומן בזוב: וזה אנחנו לא מוכנים.

רומן בזוב: כשיגיעו להסדר עם העובדים נוציא כל דבר.

רומן בזוב: נכון להיום לא.

רומן בזוב: אני הבאתי כמה בקבוקונים לפה, רציתם להראות לכם מה זה חומר שנקרא טרז.

רומן בזוב: יש שם אלפיים שמונה מאות טון.

רומן בזוב: רק לסבר את האוזן, ה-VCM זה מאתיים חמישים טון.

רומן בזוב: טרז מדובר על אלפיים שמונה מאות טון.

רומן בזוב: אני לקחתי באחד הימים בקיבוץ להראות להם מה זה הטרז הזה.

רומן בזוב: תאמינו לי, זה לא חומר מלבב.

רומן בזוב: שלמה כץ אומר אתה לא תקבע מה מסוכן.

רומן בזוב: זה לא מסוכן.

רומן בזוב: אני רוצה להגיד לכם מה יש בפנים.

רומן בזוב: יש שם בפנים EDC, יש שם בפנים חומצות, יש שם בפנים VCM, והוא מסריח מאוד.

רומן בזוב: ואם הוא לא מסוכן ולא צריך לפנות את זה והוא יותר חשוב לו לפנות VCM ושיתן לנו בעיטה בתחת ולזרוק אותנו החוצה, לא ניתן לו את ה-VCM.

רומן בזוב: אין לי בעיה שיפתרו לנו את הבעיה מחר אנחנו כמו ילדים טובים נקום, נאפשר לו להוציא את ה-VCM ונגיד שלום ותודה.

רומן בזוב: לא רוצים את המפעל הזה, לא רוצים אפילו יום אחד להיות שם.

רומן בזוב: אבל בלי פתרונות לעובדים לא יהיה שום דבר.

רומן בזוב: אני מודיע פה, שהוא ירשום את זה.

רומן בזוב: אם בתשיעי לחודש הוא יביא אוניה, זה לא יעבור בשקט.

לאה נס: תודה רבה.

לאה נס: למרות שפה אנחנו מדברים על המפגעים הסביבתיים אני חושבת שכל השערוריה הזאת וכל המחדל של המפעל אי אפשר שבאמת העובדים, זה פרק נפרד בפני עצמו, שגם סבלו ונפגעו מפגעים בריאותיים, אי אפשר לגרום להם שגם יפסידו את פת לחמם.

לאה נס: אז אין ספק שבכל הסידור הזה שצריך כדי לפתור את הבעיה צריך להתייחס לפרק הזה של העובדים, עובדים בריאים, החולים, וכולם צריכים להיות מפוצים בכל דרך אפשרית.

לאה נס: חלק מה שקשור למשרד לאיכות הסביבה שלקח את המפעל, עם הכונס הרשמי והמדינה.

לאה נס: אין ספק שבדבר הזה צריך לטפל.

לאה נס: עם זאת אנחנו מדברים עכשיו על נושאים שהביאו את כל המערכת.

לאה נס: השופט שלמה שהם נציב הדורות הבאים בכנסת.

שלמה שהם: אני אומר שני משפטים, חבל שגבירתי היושבת ראש לא שמעה את חבר הכנסת מחול.

שלמה שהם: אני מסכים בדבר אחד עם הדברים שהוא אמר.

שלמה שהם: לפי דעתי זה רגע מבחן של הוועדה הזאת.

שלמה שהם: מבחינת החומרה של הדברים שעלו זה אחד החמורים ביותר שהגיעו לוועדה הזאת.

שלמה שהם: ואני חושב שהדבר הבסיסי שצריך לדרוש, ובזה אני אסיים, יש פה הרבה דברים לומר, ואני אומר רק משפט אחד, יש לפי דעתי חשד, אני לא אומר שהוא הוכח, לעבירות פליליות גם של אנשים שהיו מופקדים על התפעול.

שלמה שהם: גם לגבי אם מישהו שהיה אחראי לגבי פתיחת המפעל הזה התרשל בעבודתו, שלא יבוא פה עכשיו ויגיד לי מה הוא כן עשה, כי זה לא העניין.

שלמה שהם: ברגע שאתה אחראי כמפעל לאיכות הסביבה, וזה רק אחת הדוגמאות במשרדים, אחראי, תארי לעצמך שמחר אדם אחראי על רוצחים, הוא יגיד טוב תרצח רק אחד ואל תרצח שניים.

שלמה שהם: או אני אחראי על חומרים כאלה ואחרים ואני אומר טוב, אז תעשה רק חמישים אחוז.

שלמה שהם: ברגע שאתה אחראי יש שתי אפשרויות.

שלמה שהם: אם אתה אחראי ואתה נושא בתפקידך יש לך אחריות שהמפעל הזה יהיה מפעל שלא יפגע בבריאות הציבור, נקודה.

שלמה שהם: ויש כללים, ויש חוקים, והדברים האלה מאוד ברורים, והוא היה צריך לפעול על פיהם.

שלמה שהם: אם הוא לא פעל על פיהם ולא הוציא צוי סגירה כפי שהיה צריך להוציא אותם, בין אם הוא עשה את זה, ואני מניח לצורך העניין שהדברים לא נעשו במזיד אפילו, אבל גם אם הם נעשו בהתרשלות זו עבירה פלילית חמורה.

שלמה שהם: אני מבקש מהוועדה רק דבר אחד, אני חושב שהוא הדבר הנכון, במסגרת הפנייה ליועץ המשפטי לממשלה לבקש גם לחקור באופן אישי את האנשים שהיו אחראים על הדברים האלה במשרדי הממשלה.

שלמה שהם: לפי דעתי הדבר הזה יעשה את האפקט, אולי החריף ביותר, המשמעותי ביותר,

לאה נס: כשאני אמרתי שתהיה פנייה ליועץ המשפטי לפתוח חקירה, חקירה משטרתית, על כל הרשויות.

לאה נס: זה לא רק המפעל לאיכות הסביבה, זה מפעל התמ"ת, הרשויות עצמן.

לאה נס: אני רוצה עכשיו לתת את רשות הדיבור לגב' ליאורה אהרון שעומדת בראש עמותת אזרחים למען הסביבה בגליל, שהיא מהיוזמים העיקריים בנושא הזה שפועלת ובזכותה הנושא הזה עולה לסדר היום.

לאה נס: ליאורה בבקשה.

לאה נס: אני מקווה, למרות שאני נותנת לך את זכות הדיבור לקראת סוף הישיבה, אבל אני חושבת שמה שהיה עד עכשיו היה חשוב לך לא פחות.

ליאורה אהרון: אני רואה שאנשים עוזבים,

לאה נס: זה בסדר, הפרוטוקול נמצא, אני פה.

ליאורה אהרון: אני רוצה להגיד כמה דברים.

ליאורה אהרון: עם כל הכאב של העובדים, ואנחנו דיברנו על העובדים גם בדיונים הקודמים, הנושא היום הוא לא רק התנאים של העובדים.

ליאורה אהרון: את הנושאים האלה אני מציעה לכם ולנציג ההסתדרות שקודם נזף בי בכלל שאני יושבת כאן, והוא בכלל לא כאן, נציג ההסתדרות יכול להוביל את המהלך שלכם, זה כאן, בתוך הבית הזה, אבל לא בוועדה הזאת.

ליאורה אהרון: יש ועדת העבודה והרווחה ושם זה צריך לעלות.

ליאורה אהרון: למה זה לא עלה עד היום.

ליאורה אהרון: אתה לא חייב לענות, זו שאלה רטורית.

ליאורה אהרון: יש לכם נציגים, יש לכם ועד, אתה בעצמך בוועד, אתם יכולים ליזום את כל המאבקים האלה בזירה אחרת.

ליאורה אהרון: כאן זאת ועדת המשנה למפגעים סביבתיים.

ליאורה אהרון: והוועדה הזאת כבר פעם שלישית דנה בתעשיות אלקטרו-כימיות וזה בעיקר בגללנו.

ליאורה אהרון: פשוט אזרחים שבהתנדבות מכיסם הוציאו כסף, ונתנו לאנשים שיעשו סקר סיכונים.

ליאורה אהרון: אתה תיתן לי לדבר,

ליאורה אהרון: אנחנו באנו לפה באותו אוטובוס שאנחנו מימנו.

ליאורה אהרון: אני מבקשת ממך, תיתן לי את הכבוד.

לאה נס: אתה תוכל להגיב בסוף הדברים שלה, אני מבקשת לא להפריע.

ליאורה אהרון: אני חשבתי להגיד רק מעט דברים ולתת לעובדים לדבר.

ליאורה אהרון: אבל מכיוון שהם קיבלו יריעה כזאת רחבה אני דורשת לעצמי לפחות מינימום של יריעה כדי להגיד כמה דברים.

ליאורה אהרון: קודם כל הארגונים שלנו, שהקימו לאט לאט את הכוחות שלהם, פעלו בצורה בעצם שלא תיאמן כדי להביא את כל העובדות.

ליאורה אהרון: כשאנחנו התרענו פה בדיונים הקודמים, תקראו את הפרוטוקולים, אמרו לנו אנשים מהמפעל, עובדים אמרו לנו שאנחנו שקרנים.

ליאורה אהרון: זה מה שאמרו לנו.

ליאורה אהרון: אז אנחנו עמדנו בכל זאת, לא רק מול הוועדה ולא רק מולכם, עמדנו מול התקשורת ומול כל גורם אפשרי וצעקנו את הצעקה שלכם.

ליאורה אהרון: שלכם.

ליאורה אהרון: אנחנו בין היתר עזרנו לתחקיר הזה לצאת לאור, ונתנו את כל המידע האפשרי שיכולנו.

ליאורה אהרון: אנחנו אלה שהגשנו היום בבוקר למטה הארצי של המשטרה, למפכ"ל, יש לי פה אישור קבלה מהמפכ"ל את התלונה שלנו ושלכם במשטרה, כדי שסוף סוף תיפתח חקירה פלילית.

ליאורה אהרון: כי זה לא ייאמן שעד היום זה בכלל לא קרה.

ליאורה אהרון: אני רוצה להגיד לכם פה כמה דברים אישיים.

ליאורה אהרון: אני חייבת להגיד לכם כמה דברים אישיים.

ליאורה אהרון: אם כל אחד הביא את המשקעים שלו, ואני בטוחה שהמשקעים שלכם הרבה יותר כבדים משלי, אבל אני חייבת לספר לכם גם מה אני עברתי, כי סך הכל בחצי שנה האחרונה אני מטפלת בנושא הזה באינטנסיביות, אני לא ישנה בגלל הסיפור הזה בלילה, ואני מכירה את כל הסיפורים האישיים האלו, מכל מיני מקורות.

ליאורה אהרון: ובכל זאת, למרות שהייתי מעורבת בהכנת הכתבה הזאת כשאני קראתי אותה בפעם הראשונה, מייד כשקראתי את המלים הראשונות, על השותפות שלכם במעבדה, אני התחלתי לבכות.

ליאורה אהרון: ושאלתי את עצמי למה אני בוכה, למה אני בוכה.

ליאורה אהרון: וככל שהמשכתי לקרוא רק הזדעזעתי יותר ויותר.

ליאורה אהרון: ולא הייתי אומרת את זה כאן, כי אני לא רוצה לדבר על הרגשות שלי, אלמלא הייתי מקבלת את אותן תגובות בדיוק מעוד הרבה אנשים שהכירו את המפעל, והכירו את הסיפורים, ובכל זאת קראו והזדעזעו.

ליאורה אהרון: ואני יודעת שגם אתם הזדעזעתם.

ליאורה אהרון: אפילו אתם, שהכרתם, שעבדתם בפנים.

ליאורה אהרון: גם אתם אפילו לא הייתם מודעים לכל העובדות האלה.

ליאורה אהרון: אנשים מומחים מהטכניון התקשרו ושלחו לי את אותן תגובות.

ליאורה אהרון: אנשים פשוט הזדעזעו.

ליאורה אהרון: עכשיו למה, למה כל זה הושתק.

ליאורה אהרון: אני אומרת כזה דבר, בגלל זה אנחנו נמצאים פה בוועדת מפגעי סביבה, שכל הזמן, אני הכנתי לעצמי כמה דברים מראש, אנחנו מייד אחרי הכתבה התיישבנו, כתבנו מכתבים ליועץ המשפטי לממשלה ולראש הממשלה.

ליאורה אהרון: אני עד שתיים בלילה שיגרתי מכתבים מהפקס הביתי שלי מכתבים לכל אמצעי התקשורת.

ליאורה אהרון: ולכל משרדי הממשלה, עם דרישה לוועדת חקירה ממלכתית ולחקירה פלילית.

ליאורה אהרון: זה לא קרה עד היום.

ליאורה אהרון: לכן אנחנו דרשנו את הישיבה הזאת כאן, והזמנו אתכם לבוא אתנו.

ליאורה אהרון: אנחנו ביחד באותו מאבק, גם על הזכויות שלכם וגם על הבריאות שלכם אבל גם על עוד דברים.

ליאורה אהרון: זאת אומרת ברור שמה שקורה כאן לא קורא רק כאן.

ליאורה אהרון: זה ברור גם לכם.

ליאורה אהרון: ולכן אנחנו חייבים לדאוג שהדבר הזה ימוצה עד תום.

ליאורה אהרון: אני רוצה להגיד כמה דברים.

ליאורה אהרון: אומרים פה בכל דיון, ואנחנו פה בכמה דיונים כבר מסתובבים סביב אותו קשר של שתיקה.

ליאורה אהרון: מה זה הקשר הזה של שתיקה, זה דבר שאנחנו חייבים להתחיל לפרום אותו במקצועיות ובתקיפות.

ליאורה אהרון: וזאת הסיבה שהלכנו גם לכיוון הפלילי.

ליאורה אהרון: כי קשר שתיקה הוא מורכב מכל מיני יסודות.

ליאורה אהרון: ועבירות פליליות, יש לנו עדויות חד משמעיות לגבי הדבר הזה.

ליאורה אהרון: אז לכן הקריאה היום מהוועדה הזאת, לאה, אני נורא מבקשת ממך, אנחנו ממש כתבנו את אותה קריאה לראש הממשלה, כתבנו את זה, ניסחנו את זה, אנחנו מאוד מצפים מכל חברי הכנסת, להתחיל ממך ומאילן שלגי שכבר דרש לחתום על הקריאה לוועדת חקירה ממלכתית.

ליאורה אהרון: גם אם זה לא ייפתח, לפחות למען הצדק ההיסטורי שתצא הקריאה הזאת מהוועדה הזו.

ליאורה אהרון: זה דבר אחד.

ליאורה אהרון: הדבר השני, אני רוצה להגיד כמה דברים על המשרד לאיכות הסביבה.

ליאורה אהרון: אגב, בצורה כזאת או אחרת שיתפו אתנו באופן מפתיע פעולה בצורה יוצאת דופן בסיפור הזה.

ליאורה אהרון: אנחנו לא זוכים לשיתוף פעולה אף פעם מהמשרד לאיכות הסביבה.

ליאורה אהרון: ואם פה קיבלנו שיתוף פעולה, ולא רק שיתוף פעולה, הופעלנו, אמרו לנו עכשיו תצאו לתקשורת, עכשיו תגידי ככה, עכשיו תגידי ככה, הנה קחי את החומר הזה.

ליאורה אהרון: אם היה שיתוף פעולה סימן שבאמת ידעו שקורים פה דברים חמורים.

ליאורה אהרון: בפעם הראשונה בהיסטוריה קיבלתי תשובה מהמנכ"לית של המשרד לאיכות הסביבה, על אותה פניה לוועדת חקירה ממלכתית וחקירה פלילית עשרה ימים מהיום שפניתי.

ליאורה אהרון: אף פעם אני לא מקבלת תשובות כל כך מהירות.

ליאורה אהרון: בין היתר היא מתייחסת לנושא של הפרס.

ליאורה אהרון: אני רוצה לצטט, כי אתמול קיבלתי את זה: "אבקש להדגיש כי הפרס שניתן למפעל היה עבור פרוייקט מסויים, שהביא להפחתה בזיהום האויר, כחלק מעידוד התעשייה על ידי המשרד לאיכות הסביבה להביא להפחתה בזיהומים הסביבתיים.

ליאורה אהרון: לא היססנו לנקוט בהליכים מנהליים מתאימים, לרבות התרעות, שינויים וצוים כשהתברר שהמפעל אינו עומד בהתחייבויותיו.

ליאורה אהרון: " אני מבקשת להגיד לכם, חבר'ה, זה פשוט צחוק מעבודה.

ליאורה אהרון: זה חלק מקשר השתיקה.

ליאורה אהרון: כשמפעל כמו פרופייל לדוגמא, מקבל את פרס איכות הסביבה, שכאילו הוא הצדיק בסדום, אבל אנחנו יודעים שהוא לא, כי גם שם מתבצעות בדיקות פתע באורח מאוד לא מפתיע, אז זה חלק מקשר השתיקה.

ליאורה אהרון: אי אפשר לתת למפעלים פרסים כשהם מזהמים.

ליאורה אהרון: זה לא יתכן.

ליאורה אהרון: זאת שערוריה.

ליאורה אהרון: זה סקנדל.

ליאורה אהרון: לבוא ולתת את הפרס הזה למפעל זו אחת השערוריות הכי גדולות.

ליאורה אהרון: וזה דבר שצריך להחקר.

ליאורה אהרון: זה כספי המסים שלנו.

ליאורה אהרון: אני חקרתי את הדברים האלה בלילות.

ליאורה אהרון: אף אחד לא שילם לי על זה כסף.

ליאורה אהרון: איפה המחלקה הארצית לבקרת מחלות, אנחנו חוקרים, ג'ימי יושב שעות, קורא מחקרים מכל העולם, על מחלות, על השפעה של EDC ושל VCL ומביא את הנתונים האלה אלינו כדי שאנחנו נעבד אותם ונביא אותם בצורה מסודרת, פה, בתקשורת, בכל מקום.

ליאורה אהרון: והמרכז הארצי לבקרת מחלות בכלל לא יודע.

ליאורה אהרון: הוא רק משקיף.

ליאורה אהרון: אלוהים שישמור, חבר'ה, באיזו מדינה אנחנו חיים.

ליאורה אהרון: קשר השתיקה הזה הוא קשר שחייב להיפרם.

ליאורה אהרון: ואם זה לא ייצא מכאן מהוועדה הזאת אז אנחנו לא נשתוק.

ליאורה אהרון: אנחנו לא נשתוק ואנחנו נרעיש.

ליאורה אהרון: ואני רוצה להגיד לכם חבר'ה, אנחנו מתארגנים בימים אלה, בשעות אלה, את המאמר הזה להנביט.

ליאורה אהרון: ואנחנו מפיצים אותו, לכל העולם.

ליאורה אהרון: כדי שידעו.

ליאורה אהרון: לכל האיחוד האירופי ולכל המדינות שישראל מייצאת.

ליאורה אהרון: ולא רק את זה אנחנו מתרגמים.

ליאורה אהרון: זה איום, אני מודה שאנחנו מאיימים.

ליאורה אהרון: ואני רוצה שיישמע וייצא האיום הזה.

ליאורה אהרון: המאמרים, כל המאמרים,

לאה נס: על מי האיום?

ליאורה אהרון: האיום על מוסדות המדינה, על התמ"ת, על המפעלים, על ממשלת ישראל שרוצה את הייצור בגלל שזה בעצם ההון של המדינה.

ליאורה אהרון: אבל ההון של המדינה הזה זה גם ההון האנושי והבריאות שלנו.

ליאורה אהרון: גם לזה יש ערך כלכלי.

ליאורה אהרון: עכשיו רק שתבינו, בגלל אינטרסים כלכליים ועניינים של כספים לא שמרו על הבריאות שלכם ולא התקינו את המתקנים שהיו צריכים להתקין כדי למנוע פגיעה בכם ובנו, והכל היה מאינטרסים כלכליים.

ליאורה אהרון: אתם יודעים כמה יעלה עכשיו לנקות את כל זה?

ליאורה אהרון: מישהו עשה פעם תחשיב, ושאלנו את זה כבר בדיונים הקודמים, מישהו עשה פעם תחשיב כמה עולה לטפל בבריאות של כולכם, וכולנו?

ליאורה אהרון: אתם לא היחידים שחולים, גם אנחנו חלינו, אבל אנחנו לא התפרנסנו מהמפעל, לנו לא שילמו משכורת, וחלינו, ומתנו.

ליאורה אהרון: וכשצעקנו את זה אמרו לנו שאנחנו משוגעים ושאנחנו אוייבי העם.

ליאורה אהרון: עכשיו אני רוצה להגיד עוד כמה דברים למשרד לאיכות הסביבה, כמה המלצות.

ליאורה אהרון: אנחנו חושבים שחוץ מהחקירה שמתנהלת והגשת התביעות הפליליות אתם חייבים להגיש כתבי אישום גם על כל הנושא של זיהום הקרקע והים, לא רק על הרשלנות ועל האירועים.

ליאורה אהרון: מה שעשיתם עכשיו זה כלום.

ליאורה אהרון: ועם כל הכבוד אתם צריכים לפעול בנחישות בעניין הזה.

ליאורה אהרון: אין מה לעשות, אנחנו דורשים מכם גם את זה, ואם לא תעשו את זה אנחנו נדרוש את זה גם בבית משפט.

ליאורה אהרון: כי לנו אין אפשרות לתבוע כמו שאתם תובעים.

ליאורה אהרון: לנו אין את הסמכויות שיש לכם.

ליאורה אהרון: אז אנחנו מבקשים את זה גם לעשות.

ליאורה אהרון: אני רוצה לסכם רק בזה שאם באמת כל הדברים שאנחנו רוצים יקרו, ואנחנו לא נשתוק עד שזה יקרה, אני חושבת שזה יהיה הדרך, את זוכרת שדיברנו על שינוי חקיקה, שלא ישתלם לזהם, רק אם כל הדברים האלה ימוצו עד תום, ואנשים ייכנסו לכלא, בפעם הראשונה בישראל בגלל עבירות כאלה, אז בפעם הראשונה יבינו שלא משתלם לזהם.

ליאורה אהרון: וגם אני מאוד מקווה שהמהלך של העובדים עכשיו עם עו"ד שניאורסון יצליח ושבאמת חברות הביטוח ייתבעו ויצטרכו לשלם מיליונים.

ליאורה אהרון: הם כבר ישפיעו על המפעלים לשמור שעובדים לא ייפגעו, מכיוון שהם לא יתנו ביטוח.

ליאורה אהרון: הם ידרשו את זה בתנאים של הביטוח.

ליאורה אהרון: אז זו הדרך.

ליאורה אהרון: וחייבים למצות את הסיפור הזה עד תום.

שירלי בבאי: שתי מלים.

שירלי בבאי: נתון אחד, למפעל יש ISO-14001, אנחנו פנינו למכון התקנים לטעות למה רק לאחר צו הסגירה הוסר ה-ISO הזה ולאורך כל השנים היה ISO, הוא גם זכה בתו הזהב, זה פשוט אבסורד שאין כדוגמתו.

שירלי בבאי: דבר שני, המפעל הזה נתמך על ידי כספי מדינה.

שירלי בבאי: עכשיו המדינה תצטרך לתקן ולשקם ולשלם, וביטוח לאומי ואת נזקי הקרקע.

שירלי בבאי: מי בודק לאן הולכים כספי המדינה.

שירלי בבאי: הדבר שעומד על הפרק זה שפרוטרוט, שבעצם נשלטת על ידי אותם בעלים, על ידי ICC, חברה אחות לחלוטין לתעשיות אלקטרוכימיות עומדת לקבל ממשרד התעשייה כסף מהמדען הראשי, פנינו גם אליהם, הגשנו בקשה שהממונים עליו לא יקבלו, כולל שינוי בחקיקה שתעזור למשרד לאיכות הסביבה להטיל קנסות מינהליים שיוכלו לאפשר, אין ספק שצריך להיות פה שינוי בחקיקה, צריכה לצאת קריאה מהוועדה הזאת לעצור את הכל, לבדוק, כי לא יתכן שבצד אחד אנחנו ניתן כספים, כספי ציבור לחברה, ומהצד השני המשרד לאיכות הסביבה צריך לשלם בגין כל הניקוי של הקרקעות.

שירלי בבאי: ודבר אחרון, אני חושבת שהעובדה שהצו השיפוטי היחיד לסגירת משפט, ועוד מתפארים בזה שזה הצו היחיד, זה פשוט אבסורד, אין אכיפה, האנשים האלה באמת צריכים להיכנס לכלא, אנחנו חוזרים על זה ועדה אחר ועדה כבר שנים.

שירלי בבאי: האכיפה צריכה להיות כזאת שהם יסתכלו מאחוריהם כל יום וכל שעה, העובדים לא צריכים להילחם על זה שהם יקבלו פרנסה ממפעלים כאלה, הם צריכים לבוא ולהתפרנס,

לאה נס: זה בדיוק מה שאמרתי בתחילת דבריי שעצוב מאוד שהעובדים פה נלחמים לקבל את המשכורת ממפעל שהוא מזהם את הסביבה ואת הדורות הבאים ואת העובדים עצמם, ומודעים ולמרות זה, אסור שזה יהיה.

לאה נס: אני רוצה שלמה להוסיף עוד משהו שאמר פה שלמה שהם, הוא אמר דבר נכון, אתה די ככה אמרת נכון, המשרד לאיכות הסביבה פועל רק משנות התשעים, מפעל של חמישים שנה, אי אפשר בבום טראח, אני אמרתי מה זה בום טראח, חמש עשרה שנה זה לא בום טראח.

לאה נס: אתה יודע מה, אי אפשר לתת אשראי אפילו לא יום אחד.

לאה נס: אפשר היום לעצור מהיום למחר, ישנם טכנולוגיות, ישנם כספים, אפשר לעצור את זה.

לאה נס: אני לא חושבת שאנחנו צריכים להיות סלחנים עם בעלי המפעלים ולהתרשם מהמליון דולר או מליון שקל שהם משקיעים בשנה, כי אתה יודע שזה לא מספיק, לחיי אדם זה לא עוזר, לבריאות שלהם זה לא עוזר.

לאה נס: אז אי אפשר, כן, בבום טראח צריך לעצור, משהו שהוא מזהם ולא עומד בתקנים אסור לו יום אחד להיות.

לאה נס: אין מה לעשות.

לאה נס: גם אם זה לא נוח.

לאה נס: זה שחמישים שנה נתנו לא אומר שנמשיך מהיום ומחר, כי אנחנו כבר יודעים.

לאה נס: ואנחנו כבר יודעים יותר מידי זמן בשביל לעצור את הדברים.

שירלי בבאי: עוד דבר קטן למשרד לאיכות הסביבה ולשר, שלום שמחון, שבאמת קיבל החלטה אמיצה, אבל אנחנו רוצים שההחלטה הזאת תעוגן גם בחקיקה.

שירלי בבאי: בואו נראה את המשרד מוציא חוק שהמפעל הזה, זה נורא פשוט, יותר קל למשרד לאיכות הסביבה להוציא חוק מאשר לנו.

שירלי בבאי: תוציאו חוק שהמפעל הזה לא יחודש יותר.

שירלי בבאי: תעגנו את זה בחקיקה, כדי שמחר אם נופלת הממשלה, חבר'ה, המפעל הזה, אתם אמרתם שאסור לו להיפתח שוב, תעגנו את זה בחקיקה.

לאה נס: מה שחשוב, אמרתי בתחילת הדיון שהדיון הזה והדוגמא של המפעל הזה, באמת כמו שאומרים על בריאותם של העובדים, חייב להיות מודל או דגם לפעילות, שזה לא קורה עכשיו שלמה במפעלים אחרים, שאני לא יודעת, שאנשים אחרים לא יודעים, שלא נחכה לאירוע האחר שיחשוף ויפתח.

לאה נס: אני חושבת שיש לכם את הנתונים, את הכלים, לדאוג שלא נצטרך לדאוג לאיזה שהוא כשל במפעל שייחשף.

לאה נס: ליאורה לעניין שהעלית, הוועדה כוועדה תצא בבקשה לדרישה, לא בקשה, ליועץ המשפטי, אני חשבתי בהתחלה באופן אישי לפנות אבל מכיוון שהגשתי בקשה לדיון המהיר אמרתי שיש לזה יותר משקל וכוח כוועדה ולא אני באופן אישי ולא עוד חברים שרוצים.

לאה נס: כוועדה תצא דרישה ליועץ המשפטי לממשלה, למרות שכמו שאת אומרת המשרד לאיכות הסביבה ביקש לפני שנה, בירור משפטי לא קרא.

לאה נס: אז אנחנו נפנה גם ליועץ המשפטי לממשלה וגם למנכ"ל המשטרה לזרז את אותה חקירה שהוא לא התחיל אותה, וגם תהיה פניה לראש הממשלה.

לאה נס: תראי, ועדת חקירה פרלמנטרית לא מקובלת בכנסת הזאת.

לאה נס: ממלכתית אני חושבת שוועדת חקירה, אם תצא מהיועץ המשפטי לממשלה, אין שום בעיה להוציא מכתב לראש הממשלה אבל זה ייצא מהוועדה, אבל אנחנו נעקוב, אם לא נקבל הודעה אני מקווה שבימים הקרובים נקבל הודעה מהיועץ המשפטי לממשלה שמתחילה חקירה, אני מחכה לתגובה, במקביל המכתב שלי שייצא, אני מקווה שנוכל לבשר, ואם זה לא יהיה אנחנו נחזור ונשנה ונעשה.

לאה נס: אנחנו לא נפסיק.

קריאה: צריך לעשות דיון עקרוני אני חושב בוועדה הזאת בכלל בנושא יכולות האכיפה של המשרדים הממשלתיים.

קריאה: זה נורא קל ללחוץ ולהגיב.

קריאה: אני מבטיח לך שבמצב הנוכחי בשנה הבאה תהיה פחות אכיפה מאשר לפני שנה, ובעוד שנתיים יהיה עוד פחות אכיפה.

קריאה: אנחנו רוצים את כל המעבדות הממלכתיות מוציאים מרשות המדינה, אנחנו מתפרקים, המדינה מתפרקת מכל הנכסים האכיפתיים שלה.

קריאה: והתהליך הוא כזה.

קריאה: ואם יהיה דיון, שיהיה דיון עקרוני, כי באמת הדוגמא הזאת היא דוגמא פרטית קשה מאוד, אבל היא דוגמא פרטית.

לאה נס: היא לא פרטית בכלל, היא מייצגת כנראה.

קריאה: זה מפעל אחד.

לאה נס: זה מפעל אחד שהשפיע על הרבה מאוד.

לאה נס: ד"ר ג'ימי קריקון רוצה להגיד, בזכות העבודה שלך והפעילות שלך הדברים האלה יוצאים ונחשפים.

לאה נס: אני גם הולכת לפנות גם לשר לאיכות הסביבה, ולכונס הרשמי ולכונס הספציפי שלכם, צריך לפתור ולפצות את העובדים בלי קשר למה שקורה.

לאה נס: יש פה שני מישורים שאנחנו פועלים.

לאה נס: העובדים חייבים לדאוג להם, גם לעובדים החולים גם לעובדים הבריאים.

לאה נס: הקופות, זה בדיוק העניין.

קריאה: אני רק רציתי לפנות לשלמה כץ פה בנוכחות כל הנוכחים פה, מאחר והתקבלה החלטה בבית המשפט המחוזי בחיפה שהם ישאו בהוצאות של פינוי החומרים, אני מצהיר קבל עם ועדה, אני מעוניין להוציא את החומרים המסוכנים.

קריאה: אבל כל דבר בעתו.