ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 356, 2004-12-29 08:30

יורי שטרן: בוקר טוב.

יורי שטרן: אנחנו פותחים את הישיבה, אני שמח לארח את ח"כ אתי לבני, יו"ר הוועדה למעמד האשה, זו פעם ראשונה שאנחנו דנים בהצעה שלך.

יורי שטרן: זיהום חמור בנחלים בנמלים ובחופים ישראל בים התיכון בשנת 2003, של חקר הימים והאגמים בישראל.

יורי שטרן: בבקשה ח"כ לבני.

אתי לבני: דווקא ימים ואגמים פה מהחומר שיש בפניי יש התייחסות פחות נרחבת, אני קראתי את הדיווח על הדו"ח הזה ואחר כך הוצאתי את תקציר הדו"ח וראיתי שחמור ממש, באמת חמור זו מלה קלה לעומת מה שמופיע בדו"ח הזה.

אתי לבני: אלה דברים שאני קוראת מדי שנה גם חוזרים על עצמם.

אתי לבני: המשמעות של הדיון הזה בעיני היא שיש דברים שאפשר לעשות אותם.

אתי לבני: בכל נושא שהדו"ח הזה מתייחס יש גם קצה חוט של פתרונות, או יותר מקצה חוט, שאנחנו ככנסת יכולים לנסות לקדם אותם, לפחות חלק מהם.

אתי לבני: אז לגבי הדו"ח הזה, הדו"ח הזה כולל הרבה מאוד תחומים, שבעה תחומים, ואני אמנה אותם ככה בקצרה, אחר כך נפתח את זה לדיון, אבל חשוב לי לשמוע איך אפשר להתמודד עם זה, ולהתמודד עם הנושאים בצורה אולי שהיא לא עתירת ממון או עתירת תקציבים, כמו רמת חובב או דברים כאלה, אלא בעיקר בנושא אכיפה, שאנחנו יכולים לפקח על גורמים שונים ברשות המבצעת או בבתי המשפט, לפקח או להמליץ, כדי שיהיה איזה שהוא שינוי, שלא נקבל אותו דו"ח בשנה הבאה.

אתי לבני: בנושא אכיפה אני מאוד אשמח לשמוע.

אתי לבני: מפעלים מזהמים, למשל מענקים מדען ראשי ומרכז להשקעות, אין פיקוח, אין התייחסות לנושא הזה.

אתי לבני: נדמה לי שבנושא הזה אנחנו ככנסת, כוועדה, יכולים לדרוש להתנות מענקים באיזה שהוא שיפור במצב של המפעלים המזהמים האלה.

אתי לבני: לגבי אכיפה של משרד איכות הסביבה, יש לנו רק מאה פסקי דין בשנת 2004.

אתי לבני: זיהום אויר יש רק חמישה פסקי דין.

אתי לבני: הקנסות נמוכים.

אתי לבני: יותר גבוהים ממה שהיו בשנים קודמות אבל עדיין נמוכים.

אתי לבני: רוב הקנסות הם פחות ממאה אלף שקל.

אתי לבני: מנהלי התאגידים שנתבעים יחד עם החברות בחמישים אחוז מהמקרים נמחקים או מזוכים או לא קיימים בתוך כתבי האישום.

אתי לבני: ואני זוכרת לפני מספר חודשים את הפסק דין שניתן נגד מיקי מזר, שבאמת קיבל ביטוי בתקשורת ואני חושבת שזה דרך שצריך להמשיך בכיוון הזה.

אתי לבני: אני אמנה בקצרה, לגבי החסכון במים, עליית מחירי המים באופן רגרסיבי, לא פרוגרסיבי, אולי צריך להתייחס לזה.

אתי לבני: איכות האויר, החריגות באיכות האויר, אין שום אכיפה בנושא הזה.

אתי לבני: יש כאן הפניה למכוני הרישוי שלא מתייחסים למזהמים העיקריים, תחמוצת חנקן ופחממנים.

אתי לבני: אין תקנים, אולי צריך לדרוש עכשיו מיידית שיהיו תקנים בנושאים האלה.

אתי לבני: פארק רעננה, הסביבה הפתוחה, החלטה של עיריית רעננה לגבות כספים בשערי הפארקים שאינם תושבי רעננה.

אתי לבני: אני כבר נזקקתי לזה בעבר.

אתי לבני: אני חושבת שצריכה להיות חקיקה בנושא הזה שהשטחים הציבוריים הם פתוחים לכל תושבי המדינה, בלי קשר איפה הם מתגוררים.

אתי לבני: קרינה, דווקא בנושא הקרינה אנחנו דנים בחקיקה ואני לא יודעת מה יש לומר בנושא הקרינה מעבר לחקיקה שקיימת כיום בכנסת.

יורי שטרן: אתי, יש בעצם שני דו"חות.

יורי שטרן: יש את הדו"ח של העוני הסביבתי של אדם טבע ודין, שאת מצטטת ממנו, ויש דו"ח של איכות המים, שניהם כמובן מציירים תמונה קשה, והיום לפי הצעתך אנחנו נתרכז בנושא הנחלים.

יורי שטרן: כל המצב הסביבתי הוא מצב מפחיד, זו מן התאבדות קולקטיבית שלנו מה שאנחנו עושים, או יותר נכון לא עושים בתחום הזה.

יורי שטרן: ואני מניח שמתוך דו"ח העוני הסביבתי אפשר כמו שאת אמרת להסיק מספר רב של מסקנות אופרטיביות שבחלקן גם מסקנות או המלצות לחקיקה.

יורי שטרן: ואני יודע שיש יוזמות כאלה כבר.

יורי שטרן: אבל אם אנחנו עכשיו נתרכז בעניין הנחלים, כי על זה קודם כל למשל המענקים של המדען הראשי וזה שהם לא מותנים כלל וכלל בהתנהגות הסביבתית, על זה דנו לפני יומיים.

אתי לבני: ומה החלטתם?

יורי שטרן: שאנחנו נקדם קודם כל הצעות חוק שמתנות.

יורי שטרן: זאת אומרת אלה תיקונים לחוק עידוד השקעות הון שיחייבו התנייה של המענקים.

יורי שטרן: לפחות מעכשיו והלאה.

יורי שטרן: לגבי עבר לא יודע כמה ניתן לדרוש, אבל בודאי כל פעם שהמדינה נהיית מעורבת במשהו היא חייבת להנהיג את התנאי הסביבתי כחלק מהקריטריונים.

יורי שטרן: אני מציע שאנחנו כעת נתרכז בנחלים ואני חייב להגיד משהו, איך אומרים, כאדם מהיישוב, שלי היה רושם שבכל זאת לפחות בנחלים מסויימים, הודות להשקעה גדולה ומאמץ מרוכז יש כבר שיפור.

יורי שטרן: כמובן נחל אלכסנדר ונחל קישון, מקורות הירדן לפחות יש תכנית מקיפה.

יורי שטרן: אני רציתי לשאול אתכם ולשמוע מכם האם אנחנו בכל זאת שינינו את המגמה של התדרדרות או שאנחנו רק מאטים את קצב ההתדרדרות.

איל יפה: אני מציע שנציג את המצגת של איכות הסביבה על בעיות מאוד ממוקדות, ואז אפשר יהיה להמשיך.

יעל מייסון: אני אציג את החלק של הנחלים, ורני עמיר, שהוא ראש אגף ים וחופים יתייחס להשלכות על מיימי החופים.

יורי שטרן: תקחו בחשבון שיש לנו ארבעים וחמש דקות בלבד.

יורי שטרן: תגידו את הדברים המרכזיים.

יעל מייסון: הדו"ח חמור כפי שציינתם, אבל יש בו כמה נקודות אור, כפי שאתה ציינת, וגם אם מסתכלים בתקציר של הדו"ח עצמו רואים שיש כבר, בנחל קישון יש מגמה של ירידת הזיהום בשפך הקישון,

יורי שטרן: עדיין מי שאוכל דגים מנחל קישון זאת הסעודה האחרונה שלו.

יעל מייסון: עדיין קיימות בעיות נוספות בסדימנט של כל נחלי ישראל, זאת בעיה בפני עצמה ונתייחס אליה יותר מאוחר.

יעל מייסון: בסך הכל אבל יש דברים שאפשר בהחלט לראות מגמה של שיפור.

יעל מייסון: אם נסתכל פה בכימות המזהמים שעושה המשרד שלנו מאז 1994, בכל נחלי ישראל, עומסי זיהום שנתיים, אנחנו בודקים שלושה פרמטרים עיקריים: פחמן אורגני כללי, חנקן, זרחן, ובנחלים מרכזיים, נעמן, חרוד, קישון, חדרה, תנינים, אלכסנדר.

יעל מייסון: אנחנו מטפלים לאור אילוצים תקציביים כרגע בשלושה פרמטרים עיקריים שהפחתה בהם בעצם אומרת שיש גם הפחתה בפרמטרים אחרים, כמו מתכות כבדות ומזהמים אחרים.

יעל מייסון: אתם יכולים לראות שיש מגמה בהחלט של שיפור כולל בנחלי ארצנו.

יורי שטרן: זה לא מגיע להצטברות החומרים בקרקעית,

יעל מייסון: לא, זה במי הנחל עצמם.

יעל מייסון: בזרם עצמו ולא במשקעים שמצטברים בקרקעית.

יורי שטרן: אתם בודקים אבל את המשקעים?

יעל מייסון: בודקים.

יורי שטרן: ומה המצב שם?

יעל מייסון: מצבם באמת לא מאיר עיניים .

יעל מייסון: בקישון במיוחד צריך לטפל ויש לזה תכנית, תיכף אני אציג את זה.

יעל מייסון: ובמישור הנחלים בישראל יש בעייה מאוד חמורה באמת של זיהום מתכות לאורך עשרות שנים המצב לא טופל, והשאלה היא אם ניתן לטפל, איך ניתן לטפל וכמה יעלה לטפל ומה נעשה עם מה שטיפלנו.

יעל מייסון: לאן נפנה את אותם מאות אלפי טונות של משקעים במקרה הטוב.

יעל מייסון: ברשותך הייתי רוצה להתקדם קצת, איך המצב הזה של הירידה בעומסי המזהמים שאתם רואים מ-1994 ועד 2003 הושג, באמצעות הגשת תיקי תביעה, מאה שישים ושלושה תיקי תביעה על זיהום מים ומי תהום, תוכלו לראות את ההתפלגות של אותם התיקים, אותן עבירות.

יורי שטרן: הרוב זה הרשויות המקומיות?

יעל מייסון: תעשייה ודלקים הייתי אומרת.

יעל מייסון: והתקבלו מאה ושניים פסקי דין.

יעל מייסון: כאשר סך הכל קנסות בסביבות תשעה מליון שקל.

יעל מייסון: למה אני מציינת את זה, כי אותה פעילות אכיפתית על הרשויות המקומיות, שהן מזהמות עיקריות עם שפכים סניטריים, הביאה ללחץ גדול מאוד להקמת מתקני טיפול בשפכים.

יעל מייסון: ואכן יש פריצת דרך עצומה בנושא של מכוני טיהור שפכים.

יעל מייסון: בשקף הזה אתם יכולים לראות מט"שים שמשרתים מעל שבעת אלפים תושבים, כאשר אם אתם מסתכלים בציר X מ-1992 ועד היום, 2005 , אתם יכולים לראות שמסך כמות ייצור השפכים שהיתה נכונה ב-2001, זה ארבע מאות חמישים מליון מטר קוב שפכים בשנה, כיום מטופלים בסביבות שלוש מאות שישים מליון מטר קוב במכוני טיהור והדבר עשה שינוי מאוד מהותי בירידת עומסי המזהמים.

יורי שטרן: ההאטה בשנים האחרונות היא תוצאה מכך שמגיעים למיצוי?

יעל מייסון: גם מגיעים למיצוי, גם כמות המט"שים הגדולים שעומדת לבנייה היא די מצומצמת, מט"ש בית שאן, ומט"ש עכו,

יורי שטרן: זה בהתאם לצורך או שזה פשוט פחות השקעה?

יעל מייסון: לא, זה בסך הכל מייצג את הצורך.

יעל מייסון: הגענו פה לאיכות שאנחנו קוראים איכות שניונית, וכרגע המטרה שלנו היא לקבל שידרוג לאיכות שלישונית.

יעל מייסון: צפויים עוד שינויים ותהיה עלייה בכמות השפכים המטופלים, אבל היום אפשר להגיד שכמות מכריעה של השפכים המיוצרים מטופלת ברמה זו או אחרת, ויותר נכון ברמה יותר מתקדמת, רמה שניונית במדינת ישראל.

יורי שטרן: מתי נשתה מי ביוב ממוחזרים?

יורי שטרן: האם אנחנו מגיעים,

שלום גולדברגר: איכות מי השפדן שמגיעים לנגב מותרת לשתייה אקראית, הולך מישהו בשדה, שותה במקרה מים כאלה, לא ימות.

יעל מייסון: אם יורשה לי להמשיך ולא לגזול מזמן הוועדה יותר מידי, בעשר שנים, בין 92' ל-2002 יש עלייה של פי ארבע במספר המט"שים, בעצם עליה של כמעט פי שלוש, היום זה כמות גדולה יותר שמטפלת בשפכים שמטופלים,

יעל מייסון: לדבר כמובן יש משמעות סביבתית מאוד גדולה על הפחתת הזיהום.

יעל מייסון: אם נסתכל בנחל שהוזכר בדו"ח, נחל הקישון, זה המצב שלו, בתמונה הימנית, אלה מוצאי המפלים לנחל.

יעל מייסון: בעקבות לחץ ופעילות מאוד אינטנסיבית של המשרד לאיכות הסביבה בשיתוף רשות נחל קישון וגורמים אחרים יש שיפור לכל אורך נחל הקישון, בשיתוף גם מינהלות נחל ציפורי וכו'.

יעל מייסון: אם אתם מסתכלים לכל אורך הנחל, במי הנחל, אתם תוכלו לראות הפחתת הפרמטרים המרכזיים, הפחתה דרסטית מכמעט חמישה טון זרחן,

יורי שטרן: אבל שוב, כל זה בזרימה השוטפת.

יורי שטרן: מה קרה למשל באירופה, שהגרמנים מתגאים שהם ניקו את הריין, האם הם גם עשו את העבודה על הקרקעית של הנחל?

יעל מייסון: הם הוציאו חומר.

קריאה: הזרימה הטבעית של מי הריין מנקה, וכאן אין כל זרימה.

קריאה: אין כמעט בנחלי הארץ שום זרימה טבעית.

קריאה: אין מהילה.

מתי שולימוביץ: מקור המים בנחל הוא מי קולחין, עודפי מי קולחין, שזה ממט"שים, שדיברנו, עודפי השקיה, שיכול להיות גם מי קולחין שבעמק יזרעאל משתמשים למשל במי קולחין של מט"ש חיפה כדי להשקות, זה העודף וזה פשוט המקור מים לנחל שהוא מאוד קטן.

יורי שטרן: בעצם כל הנחלים שלנו הם פשוט כמו ביוב אחד גדול.

יורי שטרן: ביוב, קולחין,

יעל מייסון: נכון, חוץ מנחלי הצפון.

יעל מייסון: הנחלים האלה גם יש קצת ביוב אבל זה לא החלק העיקרי.

איל יפה: נחל תנינים הוא בעצם הבודד והמרכזי בארץ שעדיין אפשר לפגוש מים נקיים וזכים, עד שהוא נפגש עם נחל עדה.

יורי שטרן: אם תכנית של מקורות ירקון, מקורות הירקון, אם היא תתממש, יהיו שם מים טבעיים?

יעל מייסון: כבר עכשיו נציבות המים מקצה כמות של מים שפירים, זה שלוש שנים כבר מקצה את זה לנחל.

יעל מייסון: וזה בהתאם להחלטת ממשלה להקצות חמישים מליון מטר קוב למשאבי טבע, לערכי טבע.

יורי שטרן: יש גם חוק של שלום שמחון על החזרת מים לטבע,.

דני גרינוולד: במסגרת זכות הטבע למים יוקצו הקצאות מים לנחלים כדי להבטיח שתהיה זרימה, גם מבחינת האיכות, גם מבחינת הכמות.

יורי שטרן: אין ספק שבשותף יש את התוצאה הזאת.

יורי שטרן: אבל השאלה אם אנחנו מסוגלים גם לנקות את הקרקעית.

שלום גולדברגר: עדיין גם בירקון רוב המים הם קולחין.

שלום גולדברגר: עם כל ההקצאה של המים השפירים.

יורי שטרן: אבל אם זה קולחין לפחות מטוהרים,

שלום גולדברגר: יותר ויותר כל שנה.

יעל מייסון: השאלה לאיזה מזהם.

יעל מייסון: אם זה מתכות כבדות, מתכות כבדות לא ניתן לפרק.

יעל מייסון: אפשר להעביר אותן מפאזה אחת לפאזה שנייה.

יעל מייסון: אפשר לנסות לרכז אותן, בשיטות שונות, אבל יש גבול.

יעל מייסון: לגבי מתכות כבדות אין לך מה לעשות.

יעל מייסון: אתה לא יכול לפרק אותן, אתה יכול להעביר אותן מפאזה לפאזה.

יעל מייסון: לגבי חומר אורגני, חומר אורגני ברמה זו או אחרת הוא פריק.

יעל מייסון: יש כאלה שמתפרקים אחרי הרבה מאוד שנים וכאלה שמתפרקים מיידית.

יעל מייסון: אז יש תהליכים טבעיים שגורמים לשיפור באיכות הקרקעית.

יעל מייסון: מצד שני, רוצים לטפל בקרקעית, אבל עדיין הזרימה השוטפת, שאין לזלזל בערכה,

יורי שטרן: לא, אני לא מזלזל, כי אם היא היתה נשארת ברמת זיהום כזה, ברור.

יורי שטרן: השאלה אם אנחנו באמת מתקרבים למצב שבו אנשים יורשו להתרחץ או לדוג,

יעל מייסון: לדעתי אנחנו מאוד רחוקים.

איל יפה: אנחנו רחוקים מאוד.

איל יפה: עדיין צריך להשקיע השקעות מאוד כבדות, גם בתחום התעשייה וגם בתחום הסביבה, כדי שנגיע למצב שאותו אתה רוצה לראות בעידן הזה.

יעל מייסון: יותר מזה, אם מדינת ישראל תחליט על הקצאה להחזיר את המים לטבע, להחזיר את המים שנשאבו, להחזיר בצורה זו או אחרת לנחל, אז אפשר יהיה באמת לקדם את החזון שלך.

יעל מייסון: של כולנו.

שמעון צוק: אני רוצה להציע פה פחות בנוגע לשיקום ויותר בנוגע למניעה.

שמעון צוק: עדיין יש לא מעט מפעלים, שמזרימים אם בשוטף ואם בחירום שפכים, גם לים וגם לנחלים.

יעל מייסון: זה המצב השוטף בזרימה השוטפת במי הנחל.

קריאה: את יכולה רגע לחזור לקודם, היתה עליה בחנקן, למה?

רני עמיר: אני יכול להציע הסבר, יכול להיות שמט"ש חיפה חלק מהשנה הזרים לים דרך הנחל.

רני עמיר: ברגע שהוא עושה את זה הוא מעלה בסדרי גודל את ההזרמה בחנקן.

רני עמיר: הוא מזרים קולחים מהשנה.

דני גרינוולד: היתה שנה גשומה, המאגרים באיזור עמק יזרעאל שאליהם הוא מזרים מים קלטו מי גשם, לא היה להם צורך במים שלו, אז זה הלך לים.

דני גרינוולד: אנחנו מרחיבים היום את מערך המאגרים באיזור העמק כדי שאפשר יהיה לנצל אותם.

יעל מייסון: לאורך השנים, בעקבות הפעילות של המשרד, רשות הנחל וגורמים נוספים לשיקום הנחל יש ירידה דרסטית במוצאי מפעלי הקישון לנחל.

יעל מייסון: זה שקף שמראה ירידות, הפחתות, במדידות שאנחנו מודדים גם, לא רק דיווחי המפעלים.

יעל מייסון: המפעלים צריכים לדווח על פי היתרי ההזרמה לים שבידינו וגם אנחנו בודקים אותם בדיקות נגדיות, ואתם יכולים לראות שיעורי הפחתות מאוד מאוד יפים של תשעים ושמונה אחוז, שמונים ותשעה אחוז חנקן, מתכות כבדות ירדו בתשעים ושמונה אחוז, זה משפיע גם על מה שהולך לסדימנטים.

יעל מייסון: כי אם יש מתכות, מתכות זה בהחלט דבר שמגיע לסדימנטים.

יעל מייסון: יש פחות מתכות שמשוחררות בשפכי חיפה כימיקלים זה אומר שפחות מתכות יצטברו בסדימנט.

יעל מייסון: שמן מינרלי כנ"ל, בתי הזיקוק, כל המפעלים הפטרוכימיים, בעקבות פעולה משותפת של כל אגפי המשרד לאיכות הסביבה כמעט ורשות הנחל, ואתם יכולים לראות ירידות מאוד מאוד יפות בנחל.

יעל מייסון: ועכשיו לנקודה שהעלתה ח"כ לבני, מה הבעיות של נחל קישון.

יעל מייסון: תראו, יש שתי בעיות עיקריות פה.

יעל מייסון: המפעלים באמת השקיעו כשמונים מליון דולר בהקמת מפעלי טיהור שפכים, שידרוג והקמה.

יעל מייסון: מכון הטיהור חיפה, שיכול לספק ביום מאה ועשר אלף קוב לים, שזה זרימה אדירה לנחל ודרכו לים, הוא גם השקיע כמאה עשרים מליון שקל.

יעל מייסון: אבל הם לא מגיעים לאיכות שנדרשת לנחל.

יעל מייסון: נחל, בעיקר נחל קישון, שאין לו זרימה טבעית כמעט למים שפירים אין לו יכולת מילוי.

יעל מייסון: ולכן אתם רואים כל פעם שמכון הטיהור חיפה מחליט או מקורות מחליטה שמעדיפים למלא את המאגרים של תשלובת הקישון בשטפונות, כי החקלאים בעמק יזרעאל מספיק להם מים של שטפונות אז הם מזרימים מים באיכות שניונית, שהיא איכות בינונית לנחל.

יעל מייסון: ואז אתם יכולים לראות שכל מזרימי המפעלים, מט"ש חיפה מזרים כשבעים אחוז מכלל החנקן, זה כמות אדירה.

יעל מייסון: כשהוא מזרים הוא מזרים יותר משני טון חנקן ביום.

יעל מייסון: ובנחל כזה שזרימת הבסיס שלו היא מאוד מועטה.

יעל מייסון: אנחנו נלחמים כבר משנת 98' על מסגרת היתרי הזרמה לים, באיגוד ערים חיפה, שיועיל בטובו וישדרג את האיכות לאיכות הטיפול הנדרשת לנחל.

יעל מייסון: אם הוא לא מזרים בכלל לנחל ורק מזרים להשקיה, יבורך.

יעל מייסון: אבל אם הוא מזרים עודפים לנחל, ובשנת 2003 הוא הזרים עשרים ושניים מליון קוב מסך שלושים וחמישה מליון קוב שהוא מייצר, אז זה אומר שהוא צריך לשדרג את זה לאיכות הנדרשת לנחל.

יעל מייסון: כי אחרת המשמעות היא בריחת אצות אדירה, מרבד ירקרק, כמובן שזה משפיע על הים, ואין צורך להכביר במלים נוספות.

יעל מייסון: אני רק רוצה לעבור בקצרה על נחלים גדולים שיש בהם הישגים גדולים שיש למשרד.

יעל מייסון: נחל שורק, 1998 מצב חמור ביותר, הזרמת ביוב.

יעל מייסון: בינתיים בעקבות הפעילות האכיפתית והאחרת של המשרד הוקם מט"ש לטיפול בשפכי איזור ירושלים, שפכי רחובות חוברו לשפדן, שפכי פלמחים חוברו לשפדן.

יעל מייסון: בסיס חיל האויר תל-נוף שהיה מזהם עיקרי של הנחל חובר למט"ש נגב, בית שמש הקימה מט"ש גדול שמשרת את מועצה איזורית מטה יהודה, וכתוצאה מזה יש שיפור גדול במי הנחל, אבל בכל זאת אנחנו לא יכולים לנוח על זרי הדפנה ונשמח לקבל את עזרת הכנסת בסילוק שפכי העיר יבנה מהנחל.

יעל מייסון: יש צינור ויש מט"שים, יש מכון טיהור שפכים אשדוד שיוכל לקלוט אותם.

יעל מייסון: עקב סכסוכים מזרימה העיר יבנה את שפכיה המזוהמים לנחל שורק שאנחנו עושים מאמצים אדירים לשקמו.

קריאה: אנחנו היום בתהליך שיקום בהשקעת מליונים כדי לפתוח את זה לציבור, לקרב את הציבור לנחל.

קריאה: באיזור השפך ובמעין.

יורי שטרן: אבל שוב, רק מבחינת הטיהור בגדות,

יוסי סורוג'ון: במים.

יוסי סורוג'ון: כאן תפקיד ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

יוסי סורוג'ון: זה סכסוך שיש בו רשויות, בין יבנה ובין אשדוד, יש צינור שהושקע בו ששה מליון שקל שמחבר את יבנה למט"ש אשדוד.

יוסי סורוג'ון: כל מה שצריך זה לפתוח את השיבר.

יוסי סורוג'ון: הצינור הזה סגור, ריק משפכים כבר למעלה משנה.

יוסי סורוג'ון: השאלה מי ישלם כמה ולמה על מנת לטפל בשפכים האלה.

יורי שטרן: בידיכם אין שום סנקציות?

יוסי סורוג'ון: יש לנו תהליך אחד עומד ותלוי, כתב אישום.

יוסי סורוג'ון: עכשיו התהליך שבו זה נעשה, עוד פעם, הליכי המשפט מתנהלים כפי שמתנהלים.

יוסי סורוג'ון: התיק הזה כבר קיים למעלה משנתיים.

יוסי סורוג'ון: הוא יכול להימשך עוד שנה שנתיים.

יוסי סורוג'ון: זו ממש איוולת שעומד צינור, יש פתרון, ולא משתמשים בו.

יוסי סורוג'ון: יש הסכם היסטורי בין יבנה לאשדוד על סכום של שבעים אגורות טיפול לקוב.

יוסי סורוג'ון: הם טוענים שזה יהיה שקל.

יוסי סורוג'ון: זה מדובר באגורות לקוב טיפול.

אתי לבני: כמה זה עלות לשנה?

אתי לבני: איפה הסכסוך?

אתי לבני: על מה הסכסוך?

יוסי סורוג'ון: הסכסוך הוא בין השאר גם פוליטי.

יוסי סורוג'ון: ציקר קשה לו לקבל את העובדה שאם באמת הוא יקבל את שטחי יבנה האופוזיציה הפנימית שלו תתנגד לזה שהוא נותן להם במחיר כל כך מוזל את הדמי טיפול.

יוסי סורוג'ון: לא חשוב כל הפוליטיקה הזאת, אבל הסביבה סובלת.

יורי שטרן: שוב, השאלה מה פה שיש לכם לכופף את הרשויות.

יוסי סורוג'ון: רק להגיש כתב אישום, וזה הוגש.

יורי שטרן: אבל נגד יבנה,

יורי שטרן: אתם מגישים נגד יבנה ומי שסוגר את הברז זה אשדוד.

יורי שטרן: מה אתם מצפים מיבנה,

יוסי סורוג'ון: הממונה על המחוז במחוז מרכז זימן אותם יותר מפעם אחת, ועד כה שום הליך של גישור ופשרה כזאת או אחרת לא הגיע לידי סיום.

יוסי סורוג'ון: הדבר הזה, אני חושב שיתכן שבעצם הדרג של הכנסת עשוי אולי לנסות,

יורי שטרן: אנחנו חייבים בטח להתערב, אני לא יודע כמה זה יועיל, עם תהליכי גישור.

יורי שטרן: אולי אנחנו יכולים לבקש לשבת עם מועצת העיר אשדוד.

גיורא אלון: אם אני יכול לעדכן, ממשרד התשתיות, אנחנו טיפלנו בעניין הזה, זה באמת עניין מרגיז מאוד הושקעו פה שישה או שבעה מליון שקלים בצינור שיחבר אותם.

גיורא אלון: ההפרשים, אני לא יודע מי חתם את ההסכם, אני חושב פי שניים, זאת אומרת העלות שתושב אשדוד משלם היא בערך שקל שבעים למטר קוב, ושם נחתם על תשעים אגורות.

גיורא אלון: מה שקורה היום בפועל זה שעיריית יבנה יצאה למכרז עצמאי להקמת מכון טיהור שפכים.

יורי שטרן: אבל זה אבסורדי.

גיורא אלון: זה אבסורדי, אבל צריך להפסיק את הזיהום הזה.

גיורא אלון: עד אשר יהיה מכון.

גיורא אלון: בינתיים הם יוצאים למט"ש זמני, זה עניין של כמה חודשים, הם קיבלו הצעה.

גיורא אלון: יש שיפור ניכר מאוד.

יורי שטרן: מה העלות האמיתית של טיהור, של טיפול,

יוסי סורוג'ון: זה תלוי ביעילות, זה נע בין שקל לשקל ארבעים, חמישים, זה תלוי ביעילות של אותו מט"ש.

יורי שטרן: כשהם סיכמו על תשעים אגורות,

יוסי סורוג'ון: אז זה מחיר מופחת אולי.

יוסי סורוג'ון: אז אפילו אם מדובר על איזו שהיא דלתא,

אתי לבני: ואי אפשר היה להגיע למחיר מוסכם חדש, קצת יותר,

יורי שטרן: אנחנו ננסה לעשות את זה, אבל השאלה היא כזאת, האם לא כדאי, קודם כל אני לא מבין את עיריית יבנה, אם כבר עדיף לה להוסיף את האגורות האלה פר קוב, אבל האם אתם יכולים, כמשרד, לפחות לכמה שנים, עד שההסכם הזה ישונה, לממן את ההפרש?

גיל יניב: הבעיה שכל מכוני הטיהור בארץ, רובם, נמצאים לפני קריסה, כי זה מכספי רשויות מקומיות.

גיל יניב: אם זה מקורות שמפעילים את רוב המכונים בארץ או חברת חשמל שמספקת את האנרגיה למכונים, כל אחד מאיים השכם והערב בכך שהם סוגרים את המכונים, בגלל חובות של רשויות מקומיות.

גיל יניב: דבר כזה הוא פתח,

יורי שטרן: טוב, אנחנו נשקול את הדברים.

דניאל מורגנשטרן: אני לא מבין למה אתם הולכים עד יבנה, אני חשבתי שנחל שורק באיזור של ירושלים מטוהר ונקי, עד שאני הולך למטה בגשר הרומאים, כלומר מתחת לכביש מס' 1, שומו שמיים, ביוב זורם.

דניאל מורגנשטרן: ואם אתם לא מאמינים תבואו ביום גשם נעים ותראו איך ירושלים, ואני מדבר על נחל שורק היום, שמנקז את הר הצופים, הגבעה הצרפתית, רמות אשכול ורכס נבי סמואל.

דניאל מורגנשטרן: מהיכן הביוב שם, מירושלים.

דניאל מורגנשטרן: אז למה לרוץ ליבנה.

יורי שטרן: האם בחלק העליון של הנחל אתם לא,

גיל יניב: בחלק העליון בעיריית ירושלים יש לנו כשני מקורות.

גיל יניב: הם החליפו חלק גדול מהקו הזה דרך אגב רק לפני חודש, ראשי התאגיד קיבלו בבית משפט פסק דין וקנס של שלוש מאות שלושים אלף שקל.

גיל יניב: את כל חוקי איכות הסביבה, מבחינת ניקיון, מפגעים וכן הלאה, מעניין דבר אחד, שופטי ישראל בנושא של מים הם הרגישים ביותר ונותנים את הקנסות הגבוהים ביותר.

גיל יניב: הגיעו לקנסות של חמש מאות ושש מאות אלף שקל, במקרה הזה נגד תאגיד הגיחון ונגד ראשיו נקבעו שלוש מאות שלושים אלף שקל.

גיל יניב: זה בדיוק הדברים האלה שדני מדבר עליהם, שהדבר הזה נובע משני מקורות.

גיל יניב: האחד זה נושא של תשתית צנרת, שעכשיו מחליפים את הקטע האחרון, בתקווה שזה יוסדר.

גיל יניב: טענה שניה שיש בה מן הצדק ששטחים משטחי C ו-A, כמו רמאללה ומקומות אחרים, יש חיבורים פיראטיים לתוך הנחל.

גיל יניב: אלה שתי הסיבות לדבר הזה.

גיל יניב: נכון לחורף זה אין עדיין פריצות, לפני שנה היו פריצות, לא מעט, ועל כך הם נשפטו ונשרקו.

דניאל מורגנשטרן: גיל לשמחתנו אנחנו לא מגיעים מרמאללה לנחל שורק.

יורי שטרן: אני לא רוצה להיכנס ליותר פרטים.

יורי שטרן: תגידו מה לדעתכם נדרש מאתנו.

יעל מייסון: אני אעבור לשקף האחרון.

יעל מייסון: רציתי להראות עוד הישגים אבל יש גם הרבה דברים לעשות.

יעל מייסון: דבר מרכזי שאנחנו מנסים לקדם הוא דבר שקצת תקוע בגלל התנגדות של משרד האוצר, אולי עכשיו תהיה תזוזה עם זה, זה קידום יישום של תקני ועדת ענבר, שודאי מוכרים לכם, זה תכנית, על פי החלטת ממשלה הוקמה ועדה שמטרתה היתה לקדם את שידרוג איכות הקולחים, הן להשקיע, שתאפשר השקיה בלתי מוגבלת וכתוצאה מזה מים יופנו להשקיה בלתי מוגבלת לכל סוגי הגידולים וישוחררו מי שתיה ששימשו קודם להשקיית גידולים.

יעל מייסון: מה שנקרא המרה.

יעל מייסון: על זה נציבות המים יכולה להכביר מלים רבות.

יעל מייסון: ודבר שני, לשפר את איכות עודפי הקולחים שבכל זאת מגיעים לנחל בגלל שאין נפח איגום מספיק בחורף, בגלל שיש שטפונות וכו'.

יעל מייסון: והדבר הזה צריך להיות לדעתי מטרה ראשונה של מדינת ישראל עכשיו לגרום לזה שהשידרוג יהיה, והשידרוג יכלול גם הרחקת נוטרייטים היכן שיש הזרמות לנחל, זה החנקן והזרחן שגורמים את הבעיות שעליהם מצביע הדו"ח הזה בגללו התכנסנו, דו"ח מיימי חופים.

יעל מייסון: ועד שלא יהיה טיפול ועד שלא יתקינו את התהליכים הנדרשים במכוני הטיהור לא נגיע להישג הזה.

יעל מייסון: דבר ראשון שצריכים לקדם.

יעל מייסון: לגרום לזה, הבעיה תקועה בשלב חלוקת הנטל, מי יישא בעלויות של הטיפול וכו'.

יעל מייסון: דבר שני שצריכים לקדם זה הקצאות מים לנחלים, מים שפירים, כדי שנוכל אולי יום אחד להגשים את אותו חזון שהזכרת קודם, שאולי מישהו יוכל גם להתרחץ בחלק גדול של הנחלים.

יעל מייסון: דבר שלישי זה לדאוג לזה, אנחנו מפעילים לחץ, כולם צריכים להפעיל לחץ שמפעלי השבת קולחים שיוזמת נציבות המים וגורמים אחרים יקודמו.

יעל מייסון: מדוע, כי זו בעצם החלוקה היבשתית.

יעל מייסון: במקום שזה יגיע לנחל וממנו לים, אם הקולחים יופנו להשקיה, גם ישחררו לנו מים שפירים לשתיה ולמטרות אחרות וגם יאפשרו לנו לצמצם או למנוע את הזיהום של הנחלים והים.

יעל מייסון: אני לא רוצה להתעכב על סעיפים 4 ו-5 יותר מידי, למרות שאנחנו צריכים, יש בעיה של תיקצוב בהוצאת תכניות שלנו אל הפועל.

יעל מייסון: לגבי הקישון, דבר ספציפי ששאלת קודם לגבי הסדימנט ואמרתי שאני אתייחס אליו, באביב של 2005 יוצאת לפועל תכנית מקיפה של דיגום ואנליזה של הסדימנטים בקרקעית הקישון, ועם קבלת המסקנות מהתוצאות האלה יש ועדה שהוקמה, ועדה מקצועית שהוקמה לצורך העניין שתתווה את תכנית הפעולה לטיפול בסילוק המזהמים האלה מהקישון.

יעל מייסון: זה לגבי הקישון בלבד בשלב זה.

יעל מייסון: דבר שהיינו מאוד מבקשים את עזרת הוועדה ואת עזרת הכנסת, לראות אם אפשר להפעיל לחצים על איגוד ערים חיפה, לשדרג את איכות העודפים שמוזרמים לנחל.

יעל מייסון: נחל שורק יבנה הזכרנו, נחל חדרה, יש בעיות מקומיות של הקמת מט"ש לשפכי אום-אל פאחם, נחל חדרה ועין שמר, שצולע ולא מוקם ומזהם מאוד את הנחל.

יעל מייסון: ג'ת ובקעה אל גרביה גם כן משרכות את רגליהן, היום הן עירייה משותפת, וזקוקות לאיזה שהוא פוש להקמת מט"ש, וכהנה וכהנה פעולות נוספות.

יעל מייסון: הייתי ברשותך מבקשת אם אפשר שראש אגף החופים יתייחס גם לחלק של הים.

רני עמיר: אני הכנתי גם מצגת קצרה, שבעצם מנסה לתמצת את הפעולות שאגף ים וחופים במשרד לאיכות הסביבה נוקט בהתאם לממצאי הדו"ח שאנחנו עורכים בעזרת החברה לחקר ימים ואגמים מזה שנים, אבל זה לשיקולך, אם תרצה אני אציג את המצגת ואם לא אני אתמצת בקצרה.

יורי שטרן: בקצרה.

רני עמיר: תראו, בסופו של דבר הדו"ח הזה משמש בידינו ככלי להערכת אותם השפעות שתוארו פה במי הנחלים ובאמצעות מזרימים ישירות לים.

רני עמיר: מה קורה בעצם בים.

רני עמיר: איך הים סובל את אותן הזרמות.

רני עמיר: למעשה אנחנו חוזרים עם הדו"ח הזה אחורה איפה נדרשים מאמצים לטיפול בתחום היבשה.

רני עמיר: אני יכול להגיד שבעניין הזה אנחנו לא שוקטים על שמרינו, והדבר הזה גם כנראה מפריע לכמה מהמזרימים, בכל אופן נעשו פעולות, ואנחנו בקרוב נוציא מסמך, ואפילו מסמך מאיר עיניים, שמסכם תשע עשרה מזרימים הכבדים ביותר לים, מה קרה משנת 98' ומה קרה ב-2003, אנחנו קוראים לזה מאזן מזהמים בים.

רני עמיר: כשהמסמך הזה בעצם מסכם את הפעילות הרגילה שנעשתה בהפחתות של עשרות אחוזים, לפעמים תשעים ולפעמים אפילו מאה אחוז הפחתה בכמות המזהמים.

רני עמיר: זה עדיין לא מספיק, עוד יש לנו מה לעשות.

רני עמיר: אני יכול להצביע על הצלחות גם בנושא למשל הפסקת השימוש ב-TDT, אני משער שגם זה מצויין בדו"ח כאחד מגורמי הזיהום הרעילים ביותר בנמלים ומעגנות.

רני עמיר: הנושא הזה למעשה להערכתי פתרנו את הבעיה בעניין ההכנסה של TDT באותם מעגנות ונמלים.

רני עמיר: בסופו של דבר אני חושב שמאמצים נעשים ויש הישגים.

רני עמיר: הים רואה עדיין את אותו זיהום, ובמיוחד במוקדים הבעייתיים, שזה מוצא בתי זיקוק אשדוד, מוצא בוצת השפדן, עדיין ההזרמות באיזור עכו ונהריה של ביוב גולמי שעדיין לא בא לידי פתרון, נהריה בעצם כבר עכשיו מתחיל לרוץ, עכו בתקווה שיתחיל לרוץ אולי עוד שנה.

רני עמיר: אבל עדיין רואים את הזיהום בים.

רני עמיר: מפרץ חיפה כמפרץ סגור לא כל כך מהר נפתר מכל המזהמים שזרמו לתוכו במשך שנים.

רני עמיר: אבל אם נתמצת את זה אני בהחלט חייב להציג פה איזו שהיא עמדה אופטימית, כי בהזרמה השוטפת, כמו שאתה קראת לזה קודם, ההזרמה השוטפת מטופלת ונעצרת לאט לאט, אפילו בצורה דרסטית לפעמים.

רני עמיר: מה שהים עדיין רואה ייקח הרבה זמן עד שהוא יתגבר על הזיהום.

יורי שטרן: האם יש שיקום בסביבה הימית כתוצאה מכך?

רני עמיר: אנחנו מקוים שכן.

רני עמיר: אנחנו עדיין, בוא נגיד בנקודות הזיהום הבעייתיות, למשל באיזור בוצת השפדן יש אלפי דונמים של קרקעית ים שהיא כמעט שממה ביוטית.

רני עמיר: והדבר הזה עדיין לצערי זורם.

רני עמיר: אבל אם וכאשר אנחנו מקוים הבוצה תפסיק לזרום לים בסביבות שנת 2008 אז יקחו מספר שנים ואולי זה ישתקם.

ברק חרות: אם אפשר להוסיף, אני רוצה רק לציין שבאמת ראינו הרבה פעולות שיפור בנושא של ההזרמות, לא הייתי קורא לזה כל המזהמים אלא רק דובר כאן על חנקן וזרחן, על חומרי דשן לנחלים.

ברק חרות: הדו"ח הזה מציג בעצם סדרה הרבה יותר רחבה של כל מיני מזהמים אבל היות והדיון התמקד לא במעגנות ונמלים אלא בנחלים אני רוצה לציין שני דברים.

ברק חרות: אחד, למרות המגמות של השיפור צריך לציין שהמצב בשפכי הנחלים הוא לא טוב.

ברק חרות: זו נקודה אחת.

ברק חרות: נקודה שניה, אני לא רוצה להיכנס כאן לפוטנציאל הסיכון של המצב לגבי הסביבה הימית אלא יותר להתייחס דווקא לפוטנציאל הסיכון מבחינת בריאות הציבור.

ברק חרות: מבחינת בריאות הציבור הדו"ח מציין שיחד עם ביוב מגיעים גם חיידקים, ווירוסים, כל מיני פתוגנים שהיום לא מנותבים ולא נבדקים באיזורים שאליהם נשפכים הנחלים, למרות שאלה חופי רחצה מותרים מבחינת החוק.

יורי שטרן: בניטור של המשרד לאיכות הסביבה בעצם בודקים כמה אלמנטים כימיים, חומרים ספציפיים.

יורי שטרן: עכשיו הנושא בקטריולוגיה, חיידקים,

ברק חרות: באחריות משרד הבריאות.

ברק חרות: משרד הבריאות בודק חופי רחצה מוכרזים בלבד.

ברק חרות: הוא לא בודק את כל החופים האחרים שמותרים לרחצה, אין שלטים של המדינה שאסור לאזרחים להתרחץ באותם חופים.

יורי שטרן: כך שאנחנו בעצם לא יודעים מה קורה כשנכנסים לנחל תנינים, הרבה מאוד אנשים מתרחצים לדוגמא במים החמים של נחל תנינים.

שלום גולדברגר: בנחלים בודקים מיקרוביאלית גם כן חיידקים.

שלום גולדברגר: אף אחד לא נכנס לקישון להתרחץ, אני מקווה, וגם לא לנחל שורק וגם לא לנחל אלכסנדר.

שלום גולדברגר: כל הנחלים האלה יש איסור,

ברק חרות: אני לא מדבר על הנחלים.

ברק חרות: אני מדבר על חופי הרחצה שסמוכים לשפכי הנחלים.

ברק חרות: הנחלים, מה לעשות, לא נעצרים בסוף הנחל אלא זורמים לים ולחופי הרחצה.

ברק חרות: באותם חופי רחצה לא נעשה ניטור ולא נעשות בדיקות לגבי בקטריות ווירוסים שמשפיעים, אם זה במגע ישיר של רחצה או דרך צריכה של מזון ימי, דגים שם בצורה פרטיזנית.

ברק חרות: לכן זו נקודה חשובה.

שלום גולדברגר: אני מצטער אבל חופי רחצה מוכרזים, יש בסביבות מאה שלושים חופי רחצה מוכרזים במדינת ישראל, נמצאים בפיקוח של משרד הבריאות באופן ישיר או באופן עקיף, זה לא משנה, כי הרשויות המקומיות שמפעילות את החופים הן אלה שאחראיות לחוף.

שלום גולדברגר: נבדק הנושא הבקטריולוגי בלבד על ידי משרד הבריאות.

שלום גולדברגר: אנחנו לא בודקים כל סנטימטר על חוף מדינת ישראל, איפה שאנשים יכולים להתרחץ בלי מציל ובלי דגל ובלי זה אז הם יכולים להתרחץ גם בתוך ביוב.

שלום גולדברגר: לפחות בשנה האחרונה היו שני חופים שסמוכים לנחלים, אחד זה החופים בעכו, בדרום עכו, שהושפעו מהנעמן עם כל הבעיות של הנעמן ואנחנו לא אישרנו רחצה בהם תקופה ארוכה.

שלום גולדברגר: החוף השני הבעייתי זה חוף פולג בדרום נתניה ששם נחל פולג נכנס ישר לתוך החוף וגם שם היו בעיות של זיהום מי הרחצה בחוף.

שלום גולדברגר: אסור להתרחץ בים במדינת ישראל, אף אחד לא יעצור מישהו עם משטרה, אבל אם אין מציל, אסור להתרחץ.

יורי שטרן: השאלה היא למה לא תעשו לפחות חד פעמית בדיקה של שאר החופים, איפה שאנשים בפועל מתרחצים.

יורי שטרן: ואם נגיד אלה מקומות מזוהמים אז חשוב לציבור לדעת.

שלום גולדברגר: יש חוק במדינת ישראל של משרד הפנים של הכרזת חופי רחצה מנקודה זאת עד נקודה זאת מותר להתרחץ ורק שם מותר להתרחץ.

שלום גולדברגר: אנשים מותר להם להתרחץ שם, ובמאגרי קולחים אסור להתרחץ, אנחנו לא מפקחים על זה.

שלום גולדברגר: זה ביוב.

יורי שטרן: תראה, אתה מופקד על בריאות הציבור, ואתה צריך ללכת לא אחרי השלטים שכתוב מוכרז או לא מוכרז, אלא אחרי הפעילות בפועל של האזרחים.

יורי שטרן: אם הם מתרחצים בחופים נוספים, גם שזה לא כחוק, אתה כמשרד הבריאות אתה לא משטרה, ואתה לא האחראי על איפה אנשים מתרחצים.

יורי שטרן: אתה אחראי בין היתר על מתן נתונים על איכות המים או על הימצאות של חיידקים במקום זה או אחר.

יורי שטרן: לכן אני אומר, אני לא מסכים עם גישה בירוקרטית כזאת.

שלום גולדברגר: אין לי אפילו את האמצעים לעשות כזה דבר.

יורי שטרן: למה?

שלום גולדברגר: מי שבודק בחופים המוכרזים זה בעל החוף.

שלום גולדברגר: הוא צריך להביא, יש לו את המערכת.

שלום גולדברגר: אני לא הולך ובודק.

יורי שטרן: יש שירותי תברואה בעיריות, יש גופים שמסוגלים בהנחייה שלכם לעשות את זה, לפחות פעם אחת, לעשות את הבדיקה הזאת ולדעת.

יורי שטרן: אנחנו מבקשים לעשות את זה.

אתי לבני: לגבי דיג במקומות האלה, מה קורה עם זה?

שלום גולדברגר: איזור השפדן למשל אסור לדיג.

שלום גולדברגר: איזור מפרץ הקישון אסור לדיג.

שלום גולדברגר: כל פעם שיש התפרצות או פריצת זיהום, ברידינג פעם פרץ, תחמו את האיזורים.

שלום גולדברגר: דרך אגב זה אחריות משרד החקלאות אגף לדיג.

אתי לבני: אתם מתייחסים בדו"ח שלכם ואומרים שצריך לעשות חקיקה בנושא הזה כי אין איסור על דיג במקומות המזוהמים.

אתי לבני: לא כאלה שהוכרזו באופן מקרי בגלל זרימה.

אתי לבני: אבל בדרך כלל.

אתי לבני: מקום מזוהם אין איסור לדיג.

שמעון צוק: אנחנו רוצים להציע, פרט להצעות שהציע המשרד לאיכות הסביבה, אנחנו חושבים שיש מקום, יש ועדה בראשות סגן נציב המים שמתירה למפעלים ומזהמים שונים הזרמת שפכים קולחים לנחל.

שמעון צוק: הוועדה הזאת לא פתוחה לציבור, היא לא מופיעה במסגרת חוק הייצוג, אנחנו במקרה הצלחנו לעצור משחטה של תנובה שרצתה לבקש היתר להזרים את השפכים של המשחטה לנחל חרוד.

שמעון צוק: אם לא היינו מקבלים בדרך שאינה דרך את המסר הזה לא בטוח שזה היה נעצר.

שמעון צוק: ולכן אנחנו חושבים,

יעל מייסון: סליחה, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

יעל מייסון: הוועדה הזאת, שאני במקרה מרכזת אותה, היא ועדה למתן צוי הרשאה לנחל, שבראשה עומד סגן נציב המים, מראש לא התכוונה לאשר,

שמעון צוק: לא משנה, אני לא יודע מה מראש, אני רק רוצה להגיד שזה לא הגיע לציבור.

שמעון צוק: תנובה עושה את שלה, יש לה יועצים משפטיים ויועצים אחרים ומגיעים לוועדה.

שמעון צוק: אנחנו חושבים שיש מקום לפתוח את הוועדה לציבור, להכניס נציגי ציבור לוועדה, נציגי ציבור אותנטיים.

שמעון צוק: תנו את האפשרות להגיש ערר או התנגדויות לבקשות כאלה ואחרות.

שמעון צוק: דבר נוסף, אני חושב שבדיונים האלה אנחנו חוטאים קצת למטרה.

שמעון צוק: מי שהיה צריך לשבת פה בין היתר זה היה צריך להיות התאחדות התעשיינים, איגוד לשכות המסחר, משרד החקלאות, גורמים שבפועל הם אלה שגורמים לזיהום.

שמעון צוק: הם מייצגים סקטור רחב של התעשייה שפה צריך לתת מענה.

יורי שטרן: תציעו את זה, מה אנחנו יכולים לעשות, גם בנושא של יישום.

יורי שטרן: כי אני חושב שזה נכון, בסך הכל הדבר הזה כן מתקבל היום, מקובל היום, ברוב המערכות יש ייצוג לירוקים על פי חוק ואין שום סיבה שבוועדות האלה לא יהיה.

יורי שטרן: אבל תתן לזה צורה פורמלית של הצעה.

רני עמיר: רק מענה לשמעון צוק, בוועדה למתן היתרי הזרמה לים יש כבר נציג ציבור, מונה פורמלית ויושב.

רני עמיר: נציגת ציבור.

רני עמיר: תראו, אנחנו לא שוקטים על השמרים כמו שאמרתי קודם, את הדו"ח הזה שאנחנו למעשה שותפים יחד עם משרד התשתיות אנחנו אלה שזימנו את הדו"ח הזה, אנחנו מתייחסים אליו ברצינות רבה ומשתדלים ליישם כל פרט ופסיק של ההמלצות שבו.

רני עמיר: מעבר לזה אני אומר, אמנת ברצלונה שמדינת ישראל חתומה עליה יצאה ביוזמה מאוד מאוד חשובה ומאוד מאוד מעניינת, כבר ב-97'.

רני עמיר: היוזמה הזאת נקראת התכנית האסטרטגית להפחתת מזהמים לאגן הים התיכון.

רני עמיר: אני בא לפני שבוע, היה כנס חשוב מאוד בסיציליה של כל המדינות החתומות על האמנה.

רני עמיר: אני רוצה לומר שכל המדינות מתייחסות לתכנית הזאת, כל מדינה חייבת, למעט מדינות העולם הפחות מפותח, יש להם מימון, לנו אין, אנחנו צריכים לעשות את הכל לבד, אנחנו נחשבים בין המפותחים.

יורי שטרן: ולא שכנעתם אותם שזה לא כך?

רני עמיר: ניסינו.

יעל מייסון: הבעיה עם מדינות אחרות, שמונים אחוז מהשפכים שלהם הם או מטופלים ברמה הכי נמוכה שאפשר, או בכלל לא.

רני עמיר: יש לנו כמה הישגים להתגאות בהם, וזה ברצינות מוחלטת, אנחנו בהחלט נמצאים בשורה הראשונה של המדינות.

רני עמיר: יחד עם זאת יש לנו הרבה דברים עוד לעשות, כמו שאנחנו פה רואים, ולכן מפה צריכה לצאת הקריאה, ואנחנו מתכוונים ליישם את ההמלצות של אמנת ברצלונה ולקיים ולארגן ועדה בין משרדית, שתאגד בפנים את כל משרדי הממשלה הרלוונטיים, את כל הגופים הסטטוטוריים הרלוונטיים, שביחד ינסחו את אותה תכנית פעולה שדורשת האמנה ויבצעו אותה בפרק הזמן של 2005 עד 2025.

יורי שטרן: אתה יכול לספק לנו את הדף הזה של המלצות ועדת ברצלונה, עם קצת פירוט לגבינו?

רני עמיר: בהחלט.

רני עמיר: זה הופיע במצגת שלי אבל לא היה זמן.

יוסי סורוג'ון: מרשות נחל הקישון.

יוסי סורוג'ון: נחל הקישון כיכב בדו"ח, אנחנו מקוים שאנחנו בדרך הנכונה, למרות השיפורים שהוצגו אנחנו בדעה שצריך להכביד פה את היד על המפעלים ולהקשות בנושא של מתן היתרי הזרמה לים, כמו שבשנת 2001 על ידי לחץ משותף עם משרד לאיכות הסביבה הגענו למצב של שיפור ושדרגו את איכות מה שמזרימים לים.

יוסי סורוג'ון: נחל כזה מרכזי לא צריך שיהיו בו בכלל הזרמות תעשייתיות.

יוסי סורוג'ון: וצריך לפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד ולהגיע לפתרון.

יוסי סורוג'ון: הנושא הזה נבחן והמשרד עכשיו שינה את דעתו בעניין הזה ויש לו פתרונות.

יוסי סורוג'ון: ביטל את הנושא של הצינור, שיכול היה אולי להיות פתרון טוב, ואנחנו עוד לא יודעים מה הפתרון החדש שמסתמן, אבל בכל מקרה אין ספק, ואני שמח שח"כ מצנע הצטרף כי הוא היה הרבה שנים יו"ר הנהלת רשות נחל הקישון והוא יודע על מה אני מדבר, צריך פשוט להגיע עם המפעלים למצב שהם משפרים ומשדרגים.

יוסי סורוג'ון: יש עוד נקודה, בגלל זה הכנו חומר כתוב, ההצעה שניסינו לקדם אותה, ולא כל כך צלחה בידינו, היות והנחל הזה הוא מרכזי והוא עובר מעמק יזרעאל ועד מטרופולין חיפה יש אפשרות לקחת את הדבר הזה כפרוייקט לאומי, להכריז עליו כפרוייקט לאומי לשיקום.

יוסי סורוג'ון: כי כפי שנאמר הבוצה שבודקים אותה עכשיו כפי ששמעתי הטיפול בה הוא מאוד יקר.

יוסי סורוג'ון: ואין ספק שעד שלא יטפלו בבוצה הרעילה שהצטברה במשך עשרות שנים של זיהום, לא משנה, המפעלים ישלמו, לא ישלמו, מי יישא בעלות של זה, אבל אין ספק שזה מאוד מאוד מרכזי.

יורי שטרן: תודה.

יורי שטרן: אני מתנצל, תראו, מה שנעשה זה כך, אני לפחות חייב לעזוב ויש פה דיון הבא, וגם ח"כ לבני, מה שאני אבקש זה כך, פשוט מי שכבר מעודכן בקטע הזה תשאירו את זה אצל יפה, אצל מנהלת הוועדה.

יורי שטרן: מי שלא ישאיר תשלחו בהמשך.

יורי שטרן: אנחנו פשוט נעבוד עוד קצת עם ההמלצות שנקבל ונוציא בהתאם המלצות הוועדה או פניות לגורמים שונים או נקיים ישיבות, כמו שבודאי נצטרך בסיפור הזה של יבנה ואשדוד.

יורי שטרן: ח"כ לבני תהיה שותפה לגיבוש המסקנות ואני חושב שכל תכנית, התכנית של שיקום הנחלים היא צריכה להיות פרוייקט לאומי, כאשר קישון אולי החלק המרכזי ממנה.

יורי שטרן: נראה איך אנחנו נקדם את זה.

יורי שטרן: ויש בהחלט התקדמות יפה, פשוט בקצב ההתדרדרות אנחנו לא עומדים.

יורי שטרן: תודה.