ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 234, 2004-06-23 09:00

ניסן סלומינסקי: דיון מהיר שעבר לועדה בנושא של תעריפי של הרשות.

ניסן סלומינסקי: אני דברתי בהצעה על מקרה ספציפי, אבל אני מבין שרק פתחתי פתח, לפחות לפי התגובות שקבלתי, רק אתמול והיום, אז אני מבין שזה סיפור ארוך ורחב מאד.

ניסן סלומינסקי: אגיד בקיצור ואחר כך נשמח מאד לשמוע את עמדתך.

ניסן סלומינסקי: הרעיון הוא שאנחנו באופן טבעי רוצים לעודד כמה שיותר טיולים, סיורים, שאנשים יטיילו ויסיירו בארץ.

ניסן סלומינסקי: בפרט בני נוער במסגרות של מוסדות החינוך, וגם היום קשה להוציא טיולים, העלויות קשות, הדרישות הבטחוניות קשות, והנה נוסף גם זאת על צרינו, ופתאום אין לנו כבר שטחים איפה לטייל.

ניסן סלומינסקי: כל מקום שהוא רלוונטי, שהוא נעים, מתלבשים עליו, סוגרים אותו, ומתחילים לבקש כסף, דמי כניסה.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שרוצים לשמור וכדי לשמור אז זה עולה כסף, ומאחר ואין כסף אז גובים מאנשים ואנחנו נכנסים למין גלגל כזה, אז אין כסף אז גובים מאנשים, גובים מתלמידים, אז הם לא מגיעים, אז אם כך אז לשם מה כל הסיפור הזה.

ניסן סלומינסקי: לשם מה אנחנו שומרים ומטפחים אם בסוף אף אחד לא יגיעו אותם אלה כי אם צריך לשלם כסף, ואין כסף.

ניסן סלומינסקי: אז זו השאלה, קודם כל מה המדיניות שלכם, האם באמת לקחתם את זה בחשבון.

ניסן סלומינסקי: איפה הברייק קיפינג שעלות מה שנקרא המינימלית שאפשר אולי, לגבות, ועדיין לא לעצור את התלמידים, את הילדים, את ההורים, את המשפחות לבוא ולבקר, ביחס לזה שאולי אתם צריכים גם לתחזק את המקום.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ערים לזה, אבל אולי השדולה תמצא מקורות כספיים אחרים ותשחרר את הילדים ואת המשפחות מלשלם כסף.

ניסן סלומינסקי: ואז נמצא שגם אתם תמצאו לתפעל את המקום, ומצד שני אחרים יוכלו לבקש שמה, אחרת זה כאילו נראה משוואה סותרת, אם רוצים לטפל במקום אז אף אחד לא יכול לבקר, אם רוצים שיבואו לבקר, אף אחד לא יטפל.

ניסן סלומינסקי: אז בשני המצבים האלה לא הרווחנו כלום, והפסדנו.

בינה בראון: כל מי שיושב סביב השולחן הזה, רוצה להרבות מילים וגם רוצה לשמור על הטבע.

בינה בראון: הנושא של גביית תשלום כניסה נקבע בחוק, בתקנות, ומוסדר בצורה מדוקדקת ביותר.

בינה בראון: החברה לשמורת הטבע נמצאת כספיים אדירים בסדרי גודל שאני לא בטוחה שיפגעו במגזרי אחרים נוכח הפגיעה בתיירות הנכנסת.

בינה בראון: אנשי הרשות יפרטו את המספרים, מה שאני רוצה להגיד הוא שיש מבחינה מלומדת למתן הנחות לתלמידים, לחיילים וכל מיני קבוצות כאלה ואחרות.

בינה בראון: מחיר הכניסה נמוך מכרטיס כניסה לקולנוע והכסף נלקח רק במקום שניתנים שרותים.

בינה בראון: יש שמורות וגנים לאומיים שבהם לא ניתנים שרותים על ידי הרשות, ולכן לא נלקח כסף.

בינה בראון: מה שהייתי מציעה, ככיוון מחשבה הוא שהועדה תפנה למשרד החינוך בהמשך לפניה רבת שנים של הרשות, לתת כרטיס כניסה סמלי, במחיר סמלי, לתלמידים במחיר של 3 שקלים או במחיר כזה שיוכלו להכנס כל השנה, משרד החינוך בקשיו הרבים לא מוצא תקציב לענין הזה, לפי דעתי זו הדרך שאנחנו צריכים להתכוון אליה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב לעצמי שמי שיושב פה, קבוע בחוק הסכום, קבוע גם בחוק מה מגדרים, או בוקר אחד קם אלי או מישהו מחליט, זהו, זה מקום יפה מאחר ומגיעים אליו הרבה, אנחנו מגדרים אותו.

בינה בראון: יש שמורות הטבע נמצאות בתוכנית מתאר ארצית לשמורות מיועדות, לשמורות טבע וגנים לאומיים ואתרי מורשת.

בינה בראון: יש בדיוק איתור שלהם.

בינה בראון: יש שמורות כאלה שהם רק מיועדות שהם טרם עברו על כך הכרזה, יש שמורות שכבר עברו הליך הכרזה.

בינה בראון: הליך הכרזה הוא כפול, גם לפי חוק שמורות הטבע וגם לפי חוק התכנון.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהוא מוכרז, אפשר לגבות כסף.

רוני בר-און: אם ניתן שרות, אפשר לגבות כסף.

רוני בר-און: אם לא ניתן שרות גם לא נקח כסף, יש מקום אחד, לידיעתי, אולי יותר שגדרנו בכדי לשמור על איזה שהם צבאים שנמצאים שם ועדיין הכניסה למקום היא בלי תשלום, אבל זה נסיון מאד יחודי בגלל היחודיות של המקום.

אלי אמיתי: מנכ"ל שמורות הטבע והגנים.

אלי אמיתי: מחברי הנהלת הרשות ואנחנו פועלים לפי היעוד, והצורך לפנינו זה לקלוט את קהל המבקרים באתרינו החל ממורשת, מחנכים לאהבת הטבע ועוד פעולות רבות מאד, והעובדה היא שבשנה האחרונה אנחנו בעליה משמעותית של 40% מקהל המבקרים.

אלי אמיתי: הדגש לבני נוער.

אלי אמיתי: אנחנו יוצאים לראות את ההבדלות שיש בקרב בני נוער להערכות, ומכיוון שלא כל הורה יכול לשלם, זה דורש דיון הרבה יותר מהותי .

אלי אמיתי: ראשית צריך להציג נתונים, ברשות קיימים היום כ-400 אתרים שהם גנים לאומיים, אתרי מורשת, הנצחה וברי פיקוח.

אלי אמיתי: 400 במספר.

אלי אמיתי: 64 מתכם הם גנים ואתרים שנפתחו לקהל, להמשגה, לסגירה לאחרונה אם אנחנו פותחים אתר כדי לקלוט קהל עושים את זה בגבייה.

אלי אמיתי: אבל ראוי לומר שתוך ה-64 אתרים שהם בתוך ה-400, 10 בלבד הם רווחיים.

אלי אמיתי: והם מממנים חלק מאותם אתרים עירוניים, כפי שנאמר פה על ידי בינה, אנחנו במצב גרעוני, אמנם במגמת התיעלות, אבל עדיין גרעוני.

אלי אמיתי: אני רוצה לומר, שגם כשאנחנו מאתרים באתר מסוים, ערכים קבועים מאד בין אם זה אתרי מורשת והזירה של האתר במובן של גביית תשלום, היא נועדה לשמור על האתרים גם כשאתר זה הוא גרעוני.

אלי אמיתי: אז סך הכל 10 אתרים מתוך 64 הם רווחיים וכל השאר גרעוניים.

אלי אמיתי: באזורי הפיקוח, במרחבים השונים, שנמצאים על כל הארץ, לפקח ולמנהל המרחב יש אותם אתרים שהוא נדרש לבקר בהם מידי פעם כדי לוודא שהם נקיים, מסודרים ומתוחזקים, אין בהם מקרים של הרס, אבל אנחנו לא גובים תשלום.

אלי אמיתי: ויש אתרים שאנחנו מחליטים שבהם צריך לגבות תשלום.

אלי אמיתי: קריטריונים נבחנים במערכת רחבה מאד ברשות ברשות ולכך יש מספר פרמטרים שאותם אנחנו מגדירים אישית, אם האתר נמצאים בו ערכים גבוהים של מטיילים, שמחייבים שמירה.

אלי אמיתי: שמירה בכל אתרים צריך, אבל כאן הפיקוח הוא צמוד, זה פרמטר אחד, דבר שני, עומס המבקרים הוא גדול באותו מקום, אזי כשאנחנו צריכים לשמור על המקום, ושלא יהיה הרס, בדרך כלל כמות גדולה של מבקרים יכולה גם לגרום הרס, גם אם בלתי מכוון, ודבר שני אנחנו מחוייבים גם במצב בטיחות ובטחון לכמות הגדולה שמגיעה לאתר.

אלי אמיתי: משמע זקוק לכח צמוד, לעשרות אנשים שיפקחו, שישמרו, חברות שמירה שמגיעות לאתרים הללו, ודבר שלישי זה נקיון, ללא ספק.

עמרי שרון: תחזוקה שוטפת.

עמרי שרון: להבטיח שמישהו בא אחרי ימצא את עצמו במקום נעים, יש בזה עלויות, יש לזה מחיר, ללא ספק.

אלי אמיתי: דבר נוסף הטמעת מורשת, יש לנו גם כתת אחת נמצאת בתרמיל.

אלי אמיתי: אנחנו רוצים להטמיע את המורשת וגם את הטבע, לכן כל השרות הזה דורש כח אדם, שזה פיקוח צמוד ועוד הרבה דברים.

אלי אמיתי: אנחנו גם מחויבים על פי חוק עד שיבדקו כל הפרמטרים, אז כמובן השרה לאיכות הסביבה ושר האוצר, אחר כך זה מגיע גם לועדת אגרות שבהם יש אוביקט לממשלה ומול כל המשא המחייב מבחינת טיב כמובן, אנחנו מחליטים.

אלי אמיתי: אני רק רוצה לומר, למרות הכל יש הנחות קבועות.

אלי אמיתי: במסמך כתבת בין היתר פעולה לכל אותם מסמכים שרק מברכים על הפעולות הללו.

אלי אמיתי: כי מוצאים אתר נקי פתוח, יש הרבה בני נוער שבאים ללון באתרים, ואני חייב את הפיקוח גם בלילות, ולכן יש לעבור על המסמכים.

אלי אמיתי: .

אלי אמיתי: אנחנו נותנים גם הנחות גדולות מאד.

אלי אמיתי: אני בדקתי את כל האתרים סובבי כנרת, המחיר המינימלי הוא 42 שקל, אנחנו לוקחים 18 שקל.

ניסן סלומינסקי: זה גבוה, לתלמידים זה 5 שקלים.

אלי אמיתי: לכל תלמיד זה 5 שקלים.

אלי אמיתי: זה סכום ששום דבר, האתר הזה הוא גרעוני.

אלי אמיתי: הקלה זה לא למידע, אלא להחזיק את הפעולה השוטפת של פארק.

אלי אמיתי: אם תרצו, כל האתרים סביב לכנרת ובכל הארץ הם הרבה יותר, זה 40 שקל, 48 שקלים.

יצחק גרוסמן: מנהל חטיבת כספים.

יצחק גרוסמן: רק לסבר את האוזן, מדובר פה בממוצע על כל האתרים בין 5-6 שקלים, לתלמיד.

יצחק גרוסמן: מה שבינה דיברה, הנה יש סיבסוד, ואנחנו באמת בתוך שנים משרד החינוך, בעבר היה סיבסוד הוא נעלם בגלל הקשיים של משרד החינוך.

יצחק גרוסמן: והיה ותצליחו להביא את זה לשולחן הדיונים ולעזור לנו, נשמח להנות לבקשה.

ניסן סלומינסקי: ההכנסות שלכם, עיקרם זה מה שאתם גובים, או שאין לזה קשר וזה סכום זניח.

יצחק גרוסמן: עיקרם, זה מה שהיינו גובים פעם.

יצחק גרוסמן: הגענו לסכומים של 120-140 מיליון, כשהיתה תיירות נכנסת, אפשר לבדוק עם ועדת הכספים, יש פה את נציג האוצר, צריך לסבסד אותנו היום בהיקפים של כ-80 מיליון שקל מהמדינה, היום אנחנו מגיעים לסדרי גודל של 60 מיליון שקל תקבולים מהאתרים, בגלל הגידול האדיר של תיירות פנים, אחרת היינו - -

ניסן סלומינסקי: כדי שנבין, עיקר ההכנסה זה מה שאתם גובים.

יצחק גרוסמן: כן.

יצחק גרוסמן: זה התהפך, פעם היינו גובים 120 מיליון, קיבלנו 30 מיליון סיוע, היום אנחנו מקבלים סיוע 80 מיליון, ומקבלים תקבולים מהאתרים 60 מיליון.

ניסן סלומינסקי: , קודם כל שיהיה ברור, אני מניח שכל מי שיושב סביב השולחן הזה -מעריך אתכם, ואפילו חייל נאמן שלכם, זה במידה מסוימת, אבל עדיין יש עלינו את החובה לנסות לשמוע, להיות ערים לרחשי הקהל ולנסות לשפר, ואני מבין שזו גם המטרה שלכם.

ניסן סלומינסקי: ישנה כאן משני סוגים, כדוגמה ממכתב שהגיע אתמול, ומכתב שהגיע ברגע זה לשולחני, רק כדוגמאות שנבין, כותב אחד שהוא חובב טבע ומעריץ גדול שלכם, כך הוא מגדיר את עצמו, הוא נותן כאן דוגמאות של אתרים שנסגרו, מרץ 2002 אפולוניה נסגר, אוגוסט 2002 ברכת המשושים, ינואר 2003 חניון האגם בכרמל, מרץ 2003 עין פרת שמורת נחל פרת, אפריל 2003 נחל עמוד עילי, ספמטבר 2003 נחל תנינים, יוני 2004 חוף הבונים, יולי 2004 עדין בתכנון כנראה יסגר מצוק הצינון.

ניסן סלומינסקי: הדוגמה רק עוד נסגר ועוד נסגר, ועוד מעט אין לנו איפה ללכת בלי לשלם, מצד אחד סגרו אותנו בחופים ומצד שני פה סוגרים אותנו, אני לא יודע, עוד מעט יסגרו אותנו באוויר.

ניסן סלומינסקי: זו נקודה אחת.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, הם אומרים, הרכבים זה של האנשים הפשוטים, הרכבים 4 על 4 מוצאים תמיד את הדרך להכנס, עוקפים את הקופות ונכנסים, זה לא מעניננו.

ניסן סלומינסקי: מה שהם אומרים דבר נוסף, שכנראה כתוצאה מזה שאתם לוקחים שטח וסוגרים אותו, אז השטח צמוד לשעות העבודה של עובדי הרשות, וכנראה הוא אומר שהחל משעה מסוימת זה רק נפתח ובשעה מסוימת זה מתחיל להסגר.

ניסן סלומינסקי: מה שלא היה פעם, שאדם היה רוצה לבוא, להיות אדם חופשי, רוצה גם בלילה לבלות שמה, זה לא בעיה מבחינת השינה.

עמרי שרון: יש מקומות שסוגרים בלילה, נניח שיש מקורות מים שבערב אתה סוגר אותם, איך הוא יבוא לשתות, יש לך בעיה, אם סוגרים ב-5, לדוגמה - -

ניסן סלומינסקי: יש פה מגוון שיקולים, למה סוגרים ב-5 או ב-4, כי עובדי הרשות הם גם אנשים שעובדים לפי שעות וכו', ואז מאותו רגע מטיילים, כסף או לא כסף, הוא לא רלוונטי, הם צריכים לצאת ולא יכולים גם להכנס.

ניסן סלומינסקי: רק דוגמאות של דברים, הוא מדבר כאן גם על עבודות פיתוח שנעשות פה, שזה תוספת של עניינים שיכול להיות שפוגע גם בנוף, וחלק מהם נועד לרשות, דברים מהסוג הזה, ויש כאן רשימה ארוכה של דברים.

ניסן סלומינסקי: זה סוג אחד.

ניסן סלומינסקי: סוג שני, שזה דבר שכן מרגש, חופי הארץ נסגרים בפני הנכים על ידי רשות הגנים בדרישה לתשלום לכניסה עם רכב לחופי הרחצה.

ניסן סלומינסקי: כאן מופיע ההסבר שאני מניח שאתם יודעים אותו.

ניסן סלומינסקי: לא יכולים להכנס ברגל, הם חייבים להגיע ברכב ומי שמגיע ברכב כנראה יש לו עלות של רכב, והם כתוצאה מזה נפגעים, זה הגיע בזה הרגע.

ניסן סלומינסקי: עוד לא הספקתי.

ניסן סלומינסקי: זה מיושב ראש ארגון הנכים.

אמנון נחמיאס: דווקא הנכים, החוק קובע, שאסור להגיע עם רכב לים, ודווקא רשות הטבע והגנים מכינה עכשיו חוק שבו תהיה גישה לנכים עד המים, אגב גם במסג'ה יש גישה לנכים עד המים, דווקא לדעת מהציבור הזה - -

ניסן סלומינסקי: אין שום חוף בארץ שהוסדר לנכים.

יצחק גרוסמן: אנחנו לא גובים על הנכה עצמו, אנחנו גובים על אלה שנכנסים איתו בתוך הרכב ותופסים טרמפ עליו.

יצחק גרוסמן: אם הוא בא לבד לא גובים ממנו כסף.

ניסן סלומינסקי: ואם הוא בא עם משהו שזקוק - -

יצחק גרוסמן: אין בעיה.

יצחק גרוסמן: סיוע לעיוור זה לא בעיה.

יצחק גרוסמן: הבעיה היא בקטע שבאים עוד ארבעה חבר'ה במשפחה.

ניסן סלומינסקי: לא, מהנכה והצמוד לו אם צריך עזרה, אתם גובים כסף בגין כניסתו עם הרכב לים.

יצחק גרוסמן: בגין הרכב בלבד.

ניסן סלומינסקי: אז מה אתה רוצה שהוא יעשה?

יצחק גרוסמן: ברגל.

יצחק גרוסמן: אם הוא בא עם בני משפחה.

ניסן סלומינסקי: עזוב את בני המשפחה.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הנכה ואם יש מישהו שהוא זקוק לו, בגין זה שאחרת הוא לא יכול ללכת, לא יכול לרדת.

ניסן סלומינסקי: ממנו אני מבין, מיושב ראש ארגון הנכים, מבין שגובים כסף כאילו אומרים לו תחנה ברחוב אם אתה לא רוצה לשלם, ואתה תלך ברגל, הכוונה בחולות.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם אתם גובים כסף על הרכב.

אמנון נחמיאס: אין מצב כזה.

אמנון נחמיאס: בכל מקום שבו יש הסדרה להגעה לנכים, אם הכניסה בתשלום לרכב, זה לא בגלל שהוא נכה הוא משלם עבור הכניסה.

אמנון נחמיאס: הוא משלם - -

ניסן סלומינסקי: אבל אדם רגיל היה יכול ללכת חצי ק"מ ברגל, ולא לשלם על רכב.

אלי אמיתי: אדם רגיל גם אם הוא חונה רחוק, משלם עבור חניה, כשם שמשלמים בתל אביב עבור חניה.

ניסן סלומינסקי: ואין מקומות אחרים, שאדם ברגל יכול לחנות וללכת ברגל, והנכה שלא יכול לעשות את זה ישלם - -

אלי אמיתי: לא אין דבר כזה.

אלי אמיתי: ארגון הנכים, עכשיו גם קדמנו את זה, יותר מאשר בשנה האחרונה הושקעו למעלה מ-10 מיליון שקל בהנגשה, זה בשבילי, גם ברשות יש לנו נסיון, להגשה עד למקום, יש ברכות מיוחדות לאותם קבוצות, לא גובים מהם כסף, ואנחנו מאפשרים להגיע לכל מקום, אתיחס לעוד כמה דברים שחשוב לציין.

ניסן סלומינסקי: טוב, אני רק אומר שהטענה .

ניסן סלומינסקי: רק אם נסיים את זה, אוכל להודיע לו שאחריות מפיכם, שאין כזאת תופעה שאדם רגיל יוכל לבוא ברגל לחוף ולא לשלם, והוא בגלל שהוא לא יכול להגיע ברגל וצריך להגיע ברכב, הוא ישלם על הרכב.

ניסן סלומינסקי: לא יהיה כזאת תופעה באתרים שלכם.

אלי אמיתי: לנכים יש לי רגישות מיוחדת.

אלי אמיתי: היו אצלי ארבעה יושבי ראש של ארגון הנכים.

אלי אמיתי: כל אחד מייצג משהו.

אלי אמיתי: באו אנשים, גם חלק חרשים, אמרו לנו מגיע, למה הוא, באו וראו סוג של נכה, אני חושב שהגענו איתם להבנות, הסברנו להם את הדרכים לכל מקום, וגם יצרנו מצב שבו סוג כזה של נכים, בוודאי הם לא משלמים.

ניסן סלומינסקי: אבל לא נכה שיש לו פתק בגלל שיש לו קצת צליל באזניים, מדובר על נכים עם עריסות, עם עגלות, כאלה שלו יכולים לכניסה.

אלי אמיתי: לא, אנשים לא משלמים ומגיעים לכל מקום.

אלי אמיתי: לא רק זה, עושים גם באמצעות סיוע של אנשי הרשות.

ניסן סלומינסקי: רק תסבירו לי איך זה קורה שככה בכמות כזאת נסגרים, זה בדיוק לפי מה אושרו בתכניות המתאר או בהכרזות, אחד אחד בכזאת מהירות, עוד אזור, ועוד אזור,

בינה בראון: קודם כל זה לא פתרון, זה עבודה ארוכה ורבת שנים, מבקר המדינה הטריח את עצמו לבדוק את הענין הזה, זה הופנה נגד הרשות, למה היא לא עושה את זה יותר, וצריך לעשות את זה.

בינה בראון: זה דבר נכון לעשות.

בינה בראון: ראינו שמקומות לא מטופלים ולא שמורים נופלים לנו בין הידיים.

ניסן סלומינסקי: לא, אני מדבר מבחינת הכסף.

ניסן סלומינסקי: מי שמטפלים ושומרים, הלוואי, הקשר הבלתי מנותק בין זה לזה,גורם לנו לתחושה שעליו אנחנו רוצים שיהיה מסודר, מצד שני לא יעלה על הדעת שיתחילו לגבות עוד ועוד כסף.

אלי אמיתי: הסגירה הזאת נועדה לשמור - -

ניסן סלומינסקי: השאלה אם זה עוצר, ואנחנו כשהיינו גם בסיור שמה, שמענו, בתי ספר שלמים שמפסיקים לנסוע לכל המקומות האלה, כי מוטל עליהם הנושא של ההבטחה .

ניסן סלומינסקי: הבטחה שה עוד כסף במקום, יודעים מראש את זה, שלא לדבר על אזורים שבהם אין להם גם כסף.

בינה בראון: גובים, ואנחנו מדברים על מחיר של 6 שקלים לתלמיד.

חמי דורון: לפעמים נראה אולי נראה לך ש-6 שקלים לתלמיד זה לא הרבה כסף, אבל יש ילדים שלוקחים זה 6 שקלים, ונוסעים לעוד איזה שהוא מקום, כי הטיול הוא לא רק לאתר של רשות שמורות הטבע, וגם זה 6 שקלים ואז פתאום מגיעים למצב שתלמיד משלם עבור הטיול השנתי 350 שקל, ומשפחות לא עומדות בתשלומים האלה.

חמי דורון: ודברים שקשורים למדינה, שהם שייכים למדינה, אני אישית חושב שלא צריך לגבות עליהם כסף בכלל.

חמי דורון: זה בדיוק תפקידה של המדינה.

חמי דורון: ואני יודע שאני בחילוקי דעות גדולים מאד עם נציג האוצר, שיושב לימיני.

עמרי שרון: את המקומות האלה צריך לתחזק, זה נורא פשוט.

עמרי שרון: את הכסף הזה צריך להביא מאיפה שהוא.

עמרי שרון: אם זה 6 שקלים, שזה נותן גם אלמנט חינוכי, שבן אדם מתרגל לשלם על מה שהוא עושה, ועל דברים שהוא נהנה מהם, לשלם עליהם ויש לזה איזה שהוא מחיר.

חמי דורון: קל מאד להגיד.

עמרי שרון: קל מאד להגיד, וגם להקשיב.

עמרי שרון: הענין הוא שאם זה לא יתוקצב ממקור מסויים צריך להיות מתוקצב ממקור אחר.

עמרי שרון: אין פה כרגע, משרד לאיכות הסביבה עם הקיצוצים שיש עליו, רשות שמורות הטבע והגנים והתקציב שיש עליה, יש פה מגבלה רצינית אם לתחזק את הדברים האלה.

עמרי שרון: הילדים רוצים שיהיה לאן לבוא לבקר, ואיך לראות את זה, יש לזה מחיר.

עמרי שרון: שבסוף זה צריך להגיע מאיפה שהוא.

חמי דורון: אני רק רוצה לומר דבר אחד.

חמי דורון: שהיה הנושא של התקציב של המשרד לאיכות הסביבה, בדיון על התקציב, אמרתי שאחד הדברים שלא צריך לקצץ, ויש מאיפה להוסיף, בסך הכל מכל המסכת הקיצוצית יש מאיפה להוסיף.

חמי דורון: יש מספיק כסף באמת להוסיף, אפשר היה לא לקצץ את התקציב של איכות הסביבה בצורה שקיצצו, ואפילו להעביר כסף צבוע במסגרת התקציב לנושא של רשות הטבע, ניתן היה להעביר כסף, שיהיה כסף יעודי מפורש לנושאים האלה, מכיוון שהנושאים האלה זה בדיוק חלק ממה שיקרה בעתיד של ילדי מדינת ישראל.

ערן ניצן: עם פרוץ המשבר בענף התיירות, נתקלנו בבעיה, להמשיך ולנהל את רשות הטבע והגנים ולקיים אותם, וגם את זה לא צפינו על רקע השפל בתיירות הנכנסת.

ערן ניצן: היו שתי ברירות, האחת היא לסגור את הרשות, לקחת את כל הגנים הלאומיים ולשים שומר על כל אחד מהם, משום שנסגור ואז כולנו נחשב לנפגעים, וההחלטה שקיבלו באוצר היא לא רק כדי לא לפגוע במגזר החיים של הרשות, משמעות של ההחלטה היא להזרים הרבה מאד כספים שיבוא במקום ההכנסות שבעצם איבדו בתקופה של השפל בענף התיירות פנים.

ערן ניצן: הדרך לבוא ולהמשיך להריץ את הרשות מחולקת לכמה דרכים.

ערן ניצן: האחת היא הזרמות גדולות של הממשלה.

ניסן סלומינסקי: מה היתה ההחלטה שלכם בדילמה המעניינת הזאת?

ערן ניצן: להמשיך ולדאוג שרשות הטבע והגנים תמשיך להתקיים והגנים ישארו פתוחים.

ערן ניצן: וזה נעשה בכמה דרכים.

ערן ניצן: בזה שהממשלה הגדילה את הזרמת התקציבים לרשות, בעזרת משרד האוצר, משרד התיירות ומשרד לאיכות הסביבה.

ערן ניצן: הדבר השני, שהרשות נדרשה לעמוד בו, קיצוץ בהוצאות והתיעלות, כלומר בעזרת הכספים שהזרמנו, ואז מה שהרשות עושה, והדבר השלישי זה שביחד עם הרשות ביצענו, שינויים שאמורים להצליח בהכנסות הרשות.

ערן ניצן: אני רואה פה כמה דברים, בכמה דרכים,ביניהם למשל, לקחת חלק מהאמפיתאטרון ולנסות ולשפר אותם כך שהרשות תוכל לעשות אירועים בחלק מהגנים בכדי להגדיל הכנסות, יש כל מיני רעיונות שאנחנו מקדמים אותם לנושאים של מרכזי מבקרים כך שהרשות תוכל להגדיל את ההכנסות.

ערן ניצן: וגם בכמה מקומות מאד קטנים וספציפיים, גם נושא של בניית מבואות כניסה והתשלום עבור חלק מהאתרים.

ערן ניצן: אני אומר הצעד השלישי הזה נעשה במסורה, אנחנו מבינים את הדילמה שכרוכה בו, ובוודאי נעשה באותם מקומות שהיום אנחנו מכירים אותם ומופעלים בצורה בעייתית ובזכות הגבייה הזאת, לא רק שנעשית גבייה אלא שבאמת יש שדרוג של המקום.

ערן ניצן: דוגמה, זה חניון לילה בהרי אילת, במקום חניון לילה פשוט אני מניח שכל אחד מהלנים משלמים כמה שקלים כשהוא נכנס לחניון לילה שיש בו מים, או שיש בו שרותים מסוימים ושאפילו מקבלים משטחים כדי להבעיר את המדורות.

ערן ניצן: כולנו אנשים שמי שהוא מעורב בעשייה כאן הוא אוהב את העשייה הזאת בטבע, ונדמה לנו שבסופו של דבר כשאתה משלם עבור שרות מהסוג הזה אתה יוצא מורווח, לא רק הרשות, גם האנשים שמקבלים את זה.

בינה בראון: אני רוצה להשיב לחבר הכנסת דורון, הוא לא היה כאן כשהעלנו את הענין, קודם היתה תקופה שמשרד החינוך סבסד כניסות של תלמידים.

בינה בראון: אנחנו חוזרים ומבקשים את זה, ומשרד החינוך בגלל קשייו לא יכול לעשות את זה, זה אחד הפתרונות הטובים לעניין.

אלי אמיתי: אני רוצה לומר, שהדברים שנראים כפי שהם נראים, שהם הוצרכו להרבה מאד כספים, בפיתוח וכפי שצויין.

אלי אמיתי: דברי שני, הם נשמרים, לשם כך צריך החזקה שוטפת, אנשים וכוחות.

אלי אמיתי: דבר שלישי, דרושים לנו מעשים כדי לשמור על ערכים הנמצאים פה.

אלי אמיתי: לכן, כל הכבוד לאישור המימון, אם הוא לא ניתן הוא מוחזק במשהו מזערי מאד, תשלום זול, ממש מזערי.

ניסן סלומינסקי: אני אסכם.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שעל דעת כולנו אנחנו משבחים את הרשות על פעילותיה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, אנחנו פונים לרשות מצד אחד, להתייעל, ובהתייעלות שלה לאפשר להוריד את המחירים ולשקול שוב את מדיניות המחירים.

ניסן סלומינסקי: והדבר השלישי, אני חושב שהועדה פונה לאוצר ודרכו למשרדים הרלוונטיים, למשרד החינוך ולאחרים, לנסות ולמצוא פתרון לענין על ידי הזרמה או יצירת מקורות נוספים לרשות, כדי שלא יהיה מצב שכל אותם המקומות נחסמים בפני אנשים, ובעיקר בפני טיולים וילדים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב זה יכול להיות סיכום שמקובל על דעת כולנו.

אלי אמיתי: אבקש שהועדה תדון ברשות כניסת בתי ספר חינם.

ניסן סלומינסקי: זה מה שפניתי לאוצר בנושא הזה, שהוא או משרד החינוך, שבאמת יש לו באמת בעיה קשה בסכומים האדירים שיש שמה למצוא, אני מניח שזה לא יורגש, אבל שהם יעשו את זה, אני מבטיח לחזור שועדה תנסה אולי, אם היא לא עשתה את זה בזמן האחרון, לנסות לדון בנושא של הרשות, לא נכנסו לעומק, עכשיו דיברנו רק מלמעלה, נכנס לעומק, כי אני מבין כאן מהאוצר שהוא הוסיף כספים, ביקש מהם להתיעל, ויכול להיות שמפגש הזה אפשר קצת מרשות, קצת מהאוצר, ולמצוא את הפתרון, אבל זה יצטרך להעשות במסגרת של דיון לגופו בועדה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: ישר כוח.