ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 149, 2004-02-08 00:00

יורי שטרן: באנו הנה לסיור בחופי הים התיכון, כדי לראות בשטח את הדברים הקשורים בחוק חופי הים התיכון שנמצא עכשיו בדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

אהוד גלילי: ערי החוף העתיקות של ישראל הן נכס תרבות בעל ערך היסטורי, כלכלי ותיירותי של מדינת ישראל ושל כלל האנושות.

אהוד גלילי: כריבונים בארץ הזו, חובתנו לשמור על נכס זה למען הדורות הבאים.

אהוד גלילי: ההרס המתרחש כיום בערי החוף העתיקות הוא במימדים של אסון לאומי.

אהוד גלילי: עיקר הנזק נובע מבניית מבנים ימיים בחוף ובים (מרינות, תחנות כח וכו').

אהוד גלילי: כתוצאה מהבניה בחופים נוצר מחסור בחול, החופים והמצוק החופי (וערי החוף העתיקות שבו) נהרסים ונסוגים מזרחה בקצב של עד 1 מטר בשנה.

אהוד גלילי: לעיר חוף עתיקה שנהרסת אין תחליף והנזק שנגרם הוא בלתי ניתן לתיקון.

אהוד גלילי: פרק שלם בהיסטוריה של ארץ-ישראל יורד לטמיון לנגד עינינו וידנו קצרה מלהושיע.

אהוד גלילי: בכדי למנוע את המשך ההרס יש צורך בפרויקט הצלה לאומי בשיתוף כל הנוגעים בדבר ובחקיקה מתאימה שתסייע להתמודד עם המצב.

אהוד גלילי: החוק להגנת הסביבה החופית הוא הכלי המתאים לטיפול בבעיה לאומית זו.

אהוד גלילי: יש לכלול בחוק המתגבש את נושא העתיקות ובכלל זה מינוי מפקחים מרשות העתיקות.

אהוד גלילי: הח"מ העביר פניות מפורטות לכבוד היושב ראש בעניין זה.

אהוד גלילי: בכדי לממן את פעולות השיקום, השימור והמיגון בערי החוף העתיקות ואת פעולות הניקיון והשמירה על החופים, יש להטיל אגרה או היטל על המשתמשים בחופים (אניות, יאכטות, עסקים, דירות מגורים, בתי מלון וגורמים שונים שבנו על קו החוף ובים).

אהוד גלילי: כספי האגרות וההיטלים יועברו לקרן לשיקום החופים ויוקדשו למטרות שהוזכרו לעיל.

אהוד גלילי: (- - - )

דוד ירון: המרינה היא בבעלות החברה הכלכלית, שהיא של העירייה.

ניר פפאי: פעם הגישה היתה שניתן לפתור בעיה על-ידי הקמה של שוברי גלים אבל בשנים האחרונות הבינו שבעצם זה מעביר את הבעיה.

ניר פפאי: זאת אומרת, אם יבנו פה עוד שוברי גלים זה יעביר את הבעיה צפונה.

קריאה - גיאולוג: זה עדיין בתחום שלנו ובקטע ההוא המצוק לחוף הוא רחב, זה לא 3 מטר אלא 30 מטר.

איתן צוריאל: רציתי לומר כמה מילים על עורף המרינה.

איתן צוריאל: הבניינים שאנחנו רואים כאן נבנו לא בשטח מלונאות אלא בשטח שהייעוד שלו הוא דירות נופש.

יורי שטרן: אתה מדבר על דירות נופש מסוג time sharing, שזה כמו בתי-מלון, או דירות נופש שאתה קונה והן שלך?

איתן צוריאל: בדירות נופש הכוונה לדירות קנויות שעל-פי הפסיקה של בתי-המשפט לא משמשות למגורים כל השנה אבל יכולות להיות בבעלות פרטית.

איתן צוריאל: הן צריכות להיות מושכרות חלק מהזמן.

דניאל מורגנשטרן: לפחות 50% מימי השנה.

איתן צוריאל: זה לפי פסיקת בית-המשפט.

איתן צוריאל: ניתנו היתרים לבנייה של דירות נופש, לא דירות למגורים.

איתן צוריאל: הן נבנו כדירות נופש.

איתן צוריאל: העובדה שהאנשים אחר-כך גרים בחלק מהדירות האלה במשך כל השנה, אין מה לעשות בעניין הזה, המדינה לא מסוגלת לטפל בנושא הזה.

רות רוטנברג: סליחה, בעין חמד זרקו אותם.

איתן צוריאל: שם זה שונה לגמרי מהמרחב הזה.

רות רוטנברג: בסדר, אבל יש מה לעשות.

איתן צוריאל: מר ניר פפאי אמר שאפשר היה להגיש נגדם עתירה.

איתן צוריאל: הגופים "הירוקים" פנו, ניסו, ביררו את העובדות.

איתן צוריאל: העובדה שלא הוגשה שום עתירה בנושא הזה מדברת בעד עצמה.

רות רוטנברג: זה לא אומר שום דבר.

יורי שטרן: היא מדברת רק על כך שעתירה לא הוגשה, זה הכול.

רוני מהצרי: אנחנו שוב חוזרים לעניין הזה, אף אחד לא יהרוס את המלונות.

רוני מהצרי: בואו נתקדם הלאה.

רות רוטנברג: זה לא מלונות אלא דירות להשקעה.

רוני מהצרי: המצב של אשקלון חשוב לי לא פחות מאשר לכל אלה שמציגים כאן.

רוני מהצרי: כאשר אני יורד לחוף הים ורואה את המצב אני ממש לא שמח על העניין הזה, במיוחד שאני קבעתי לעצמי שאשקלון תהיה עיר תיירות, על כל המשתמע מהעניין.

רוני מהצרי: אני מציע להסתכל קדימה.

רוני מהצרי: מי שחושב שעכשיו המשימה הופכת להיות של עיריית אשקלון שתטפל בעניין הזה, פשוט טועה.

רוני מהצרי: במצב הקשה של הרשויות המקומיות זה לא יצליח.

רוני מהצרי: אם רוצים לקחת את זה כפרויקט לאומי ולפתור את הבעיה – ממה שהצלחתי ללמוד בחודשיים האחרונים, ונכנסנו לעניין הזה לעומקו, הפתרון של העברת חול הוא יקר מאוד.

רוני מהצרי: אף רשות מקומית במדינה כנראה לא תעמוד בעניין הזה.

קריאה: רשות הנמלים מעבירה 180,000 קו"ב כל שנה מדרום לצפון.

רוני מהצרי: אז תביא את רשות הנמלים לכאן.

יורי שטרן: אז תכריז על המרינה כנמל, כמו נמל יפו.

קריאה: ומה המשכורות שם?

רוני מהצרי: ראיתי את היכטות שנמצאות כאן.

רוני מהצרי: חבר'ה, באמת, צריך להכיר במציאות.

רוני מהצרי: אם באמת מתכוונים לפתור את הבעיה, בואו נשב ונחשוב קודם כול מה הפתרון המקצועי הטוב ביותר אבל הוא חייב להיות גם ישים.

רוני מהצרי: אחר-כך נראה איך מבצעים אותו.

רוני מהצרי: אבל לצאת מכאן עם מסקנה שעכשיו נופל איזה תיק על עיריית אשקלון, אני אומר לכם, אין שום סיכוי שזה יהיה, וחבל.

רוני מהצרי: בואו ניקח את זה כפרויקט לאומי.

תומר יפה: אנחנו רואים כאן דוגמה לחשיבות שחברי הכנסת יחוקקו את חוק חופים.

תומר יפה: זה נושא לאומי שאי אפשר להשאיר אותו ברמה של עירייה כזאת או אחרת ובאחריותה.

עמרי שרון: לכן כולנו יושבים כאן בשמש.

קריאה: אתם אומרים שיש שני פתרונות אלטרנטיביים, שאחד מהם הוא העברת חול.

קריאה: האם אלה שני הפתרונות היחידים שמוצעים, בהתחשב בעלויות הכרוכות בהן?

ניר פפאי: אני אגיד מה היום המדינה עושה.

קריאה: אני לא שואלת מה המדינה עושה.

קריאה: אני שואלת איזה פתרונות נוספים אפשר להציע כאן.

יחזקאל לביא: היה מחקר של הטכניון בנושא הזה שלא הציגו אותו כאן, והיה מחקר נוסף של החברה לאגמים וימים שגם אותו לא הציגו כאן.

יחזקאל לביא: חבל שאין כאן אף אחד מאנשי הוועדה למימי חופים שיוכל להציג את הנתונים.

קריאה: למה אתה שואף?

יחזקאל לביא: אני שואף למתן מידע, זה הכול.

יחזקאל לביא: הבעיה היתה שכל מחקר שנעשה בנושא הזה סתר מחקר אחר, וכך לאורך כל השנים.

רקפת כץ: כאן זה לא מחקר, יש לך עובדות בשטח.

עמרי שרון: יש כל מיני תיאוריות וכל מיני מחקרים אבל יש דבר אחד שרואים בבירור בצילום האוויר הזה, שחסר חול מעבר לשובר הגלים הצפוני.

עמרי שרון: אחד הדברים שצריך לראות, לדעתי, אם יש פה בעיה נקודתית של האתר הארכיאולוגי צריך לראות קודם כול איך מגינים עליו, אולי לא בתור חלק מפתרון כולל.

עמרי שרון: אם אי אפשר להגיע לפתרון כולל, צריך קודם כול לשים עליו את היד.

עמרי שרון: מצפון יש חופים רחבים מאוד שיכול להיות שיצטרכו לפגוע בהם פגיעה מסוימת על מנת להציל את האתר הארכיאולוגי הזה, אם זה בחשיבות גבוהה יותר מהדברים האחרים.

עמרי שרון: מעבר לזה, צריך לראות איך מוצאים פתרון.

עמרי שרון: אף אחד לא צריך להרוס את המבנים עכשיו אבל צריך לראות איך בפעם הבאה לא נותנים לעשות דבר מעין זה.

עמרי שרון: אם אנחנו יודעים שכל הנושא הזה שגוי, וכך נפסק גם משפטית וגם עניינית, אף אחד לא הולך להרוס את המבנים האלה אבל צריך לראות איך בפעם הבאה כשהולכים להקים פה משהו מוודאים שלא יהיה דבר כזה.

עמרי שרון: יש פה שלושה חלקים: אחד, איך מגינים על הדבר ספציפית; שתיים, איך בונים בעתיד; יש פה דבר שלישי שלא התייחסו אליו.

עמרי שרון: יש פה כבר נופש צרפתי עתיק ולא אטרקטיבי, שהיום לא עונה על ההגדרות שלו.

עמרי שרון: כאשר יילכו לשפץ אותו או לשקם אותו או לבנות אותו מחדש, השאלה היא איך דואגים שאפשר יהיה לעשות את זה ושכאשר עושים את זה לא יווצרו מפגעים סביבתיים.

עמרי שרון: צריך לראות איך למצוא את האיזון בין שני הדברים האלה.

תמר רווה: רק להוסיף על דברי חבר הכנסת עמרי שרון, שאמר דברים נכונים, זה לא רק הכפר הצרפתי.

תמר רווה: אני מבינה שלאורך החוף, לא בתחום של ה-100 מטר אלא עד ה-300 מטר, יש הרבה תוכניות מאושרות ברמה מתארית.

תמר רווה: כשרוצים לשנות את התוכניות האלה, אפילו בקצת, למשל לשנות קו בניין וכדומה, יש לפי החוק תנאים מגבילים מאוד, שהראשון בהם הוא שזה צריך להיות לטובת החוף.

תמר רווה: את זה בוודאי אי אפשר להוכיח.

תמר רווה: הייתי רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם.

ניר פפאי: כבוד היושב-ראש, בגלל מגבלות הזמן אני מציע שנמשיך את ההסברים באוטובוס, שם יש מיקרופון ואפשר להציג דברים.

ניר פפאי: כמו כן, אפשר לקבוע זמן לדיון ואז לפתוח את הסוגיות העקרוניות שיעלו, וגם באשדוד אפשר לפתח את הנושאים.

יורי שטרן: בואו נסיים את הקטע האשקלוני.

יורי שטרן: קודם כול, תודה רבה גם על כך שהכנתם את המצגת ואת מזג האוויר המעולה.

יורי שטרן: אני רוצה להציג כמה מסקנות ביניים, על אף שנמשיך את העיסוק בנושא הזה גם בוועדה.

יורי שטרן: מעבר לדברי התודה, שהם אמיתיים, מתוך ההרגשה שאתה כבעל הבית בעיר לוקח את זה ברצינות רבה מאוד ואתה אומר שגם לך זה כואב מאוד, אני מציע כמה דברים.

יורי שטרן: אין ספק שרוב המשימות האלה כבדות מדי על העירייה עצמה, אם זה עיריית אשקלון ואם זה עירייה אחרת.

יורי שטרן: אלה דברים שהמדינה צריכה לטפל בהם ולמצוא פתרונות, גם על-ידי היטלים ואגרות, שבחלקם יוטלו על בעלי הנכסים ואולי על העירייה עצמה.

יורי שטרן: מה שתלוי בעירייה זה באמת לקדם את הפתרונות יחד עם רשות העתיקות, מה שאמר חבר הכנסת עמרי שרון ומה שאמרתי אני לגבי אותו אתר ספציפי.

יורי שטרן: גם אם זה יגרום נזק לחוף הים קצת יותר צפונה הרי שממילא זה קורה, ופה אנחנו חייבים לתת פתרון מיידי.

יורי שטרן: בשטחים הפתוחים כאן אני מציע לכם לא לקדם כעת תוכניות שלא יהיו מתואמות מראש עם דרישות החוק, כי החוק יעבור ותהיינה הגבלות.

יורי שטרן: מראש אנחנו צריכים לראות את השטחים האלה כבעלי ערך נוסף ולא סתם כמקום למישהו שיישב כאן בכפר הנופש או בכפר הדייגים או במקום אחר.

יורי שטרן: בשל המחסור בחופים שנשארו במדינת ישראל אנחנו מתחילים להתייחס אחרת לכל הנושא הזה.

יורי שטרן: רשות העתיקות צריכה לבוא עם תוכנית להצלת ערים היסטוריות עתיקות על חוף הים.

יורי שטרן: אולי כדאי לרשויות שיושבות באותם מקומות לקיים יום עיון משותף, להציג את הנושא, להציג את הפתרונות הקיימים, לנסות ללכת ביחד, להקים אולי איזה צוות משותף שיעבוד על זה.

יורי שטרן: לגבי בעיית חסימת החול, זאת משימה שהחברה להגנת הטבע והמשרד לאיכות הסביבה חייבים להשקיע בה ולהמציא פתרונות, ישימים ככל הניתן ואמיתיים ככל האפשר.

יורי שטרן: אני לא יודע מה הפתרונות אבל אני חושב שהעירייה לא צריכה לחפש אותם.

יורי שטרן: העירייה יכולה להשתתף במאמץ הכלל ארצי לפתרון הבעיות, לשמוע את ההמלצות, אולי לסייע בפתרון אבל היא לא גוף מדעי, היא לא גוף תכנוני שמסוגל להביא כאן לפתרון.

יורי שטרן: אני מניח שאנחנו לא היחידים בעולם וכל התוכניות של האיחוד האירופי בנוגע לים התיכון מתייחסות גם לערים ההיסטוריות.

יורי שטרן: אולי שם יש גם כסף וגם המלצות נוספות שצריכים ללמוד אותן.

יורי שטרן: על כל פנים הנושא הזה הוא דחוף וככל שהמשרד לאיכות הסביבה ירכז את העניין ויבוא לרשויות ולמשרד הפנים עם הפתרונות, כך יגדל הסיכוי שנצליח.

יורי שטרן: אנחנו רצינו לראות בעיניים שלנו את בעיית החוף, שעד כה ניצלו אותו בכל המקומות לצרכים מיידיים.

יורי שטרן: אבל בטווח הארוך בהרבה מאוד מקומות גרמנו נזק.

יורי שטרן: אנחנו רוצים לעצור את זה ולשנות את המגמה ל"ירוקה" יותר.

יורי שטרן: זה בוודאי לטובת העיר בטווח של כמה שנים בלבד.

יורי שטרן: כל מה שאנחנו נחליט בעקבות ההתייעצויות האלה, נרצה לראות אתכם כשותפים.

יורי שטרן: תודה רבה.

ניר פפאי: תמיד אנחנו מתייחסים לחול כמשאב בלתי מוגבל.

ניר פפאי: אפשר לראות שכבר היום נשאר רק שליש מהיקף החולות שהיו לנו בעבר, ואם ימומשו התוכניות נגיע בעתיד לרבע ואולי אפילו שישית משטחי החולות שהיו לנו בעבר.

ניר פפאי: מ-360,000 דונם חולות נישאר עם 60,000 דונם בסך הכול.

ניר פפאי: ניצנים היא אחת המובלעות היחידות של חולות שיישארו לנו.

ניר פפאי: מי שרוצה לעיין, אפשר להעביר את זה אחורה.

ניר פפאי: זה פעם ראשונה שבעצם נעשה ניתוח מפורט שמראה גם במקרו וגם במיקרו את מצב שטחי החולות, וכמובן זה מתקשר גם בצורה כזאת או אחרת לחוף ניצנים.

גדעון ברלב: אני מתנצל בשם ראש המועצה שלא יכול להיות איתנו היום.

גדעון ברלב: הוא נמצא על-יד משרד ראש הממשלה, מושיט את היד יחד עם כל ראשי המועצות.

גדעון ברלב: אנחנו נכנסים כרגע למרכז השטח שאנחנו קוראים לו "פארק חולות ניצנים".

גדעון ברלב: כמה מילים כלליות על השטח, שנראה גם את הפרופורציות המתאימות, שלא תמיד מר ניר פפאי מספר לכם.

גדעון ברלב: השטח הזה הוא כ-30,000 דונם והוא נקרא "פארק חולות ניצנים".

גדעון ברלב: הוא משתרע מהחלק הדרומי של אשדוד ועד החלק הצפוני של אשקלון.

גדעון ברלב: בתוך השטח הזה מיועדים כ-7,700 דונם בחלק הדרומי לשמורת טבע, וכל החלק הצפוני הוא שמורת חולות ושמורת יער במסגרת תמ"א 22.

גדעון ברלב: כל שטח החוף – לאורך החוף במרחק 100 מטר, על-פי תמ"א 13 – פתוח לציבור.

גדעון ברלב: חלק קטן, כ-200 מטר, הוא חוף מוכרז לצורכי רחצה, ובטיפול המועצה עוד שטחים, 600 מטר צפונה מהחוף המוכרז ו-600 מטר דרומה ממנו לאנשים שבאים לבלות בפיקניקים וכמובן לדברים אחרים שעליהם נדבר כשנגיע לחוף.

גדעון ברלב: מתוך 29,000-30,000 דונם, אנחנו מדברים על אזור מלונאות בשטח של כ-500 דונם בעורף חוף הים, על-פי תמ"א 13.

גדעון ברלב: פה אנחנו התרחקנו כ-150 מטר מהחוף.

גדעון ברלב: בימים אלה תאושר כל תוכנית המתאר של האזור ואנחנו נתחיל בתכנון מפורט, לאחר עשרים שנה של תוכניות שנעשו באזור הזה, כאשר מתכננים בפועל כעשר שנים את תוכנית המתאר הזאת.

גדעון ברלב: אני לא צריך להסביר לכם, התהליכים האלה לא מקדמים את התוכניות אלא מעכבים אותן כבר עשרים שנים.

גדעון ברלב: בתוך המתחם בו אנחנו נוסעים עכשיו יש מחנות צבא, שמשתרעים על פני כמה אלפי דונמים, שנמצאים מדרום לכביש המרכזי החוצה את הפארק.

גדעון ברלב: אנחנו נעבור על-ידם.

גדעון ברלב: שם מסיבות ביטחוניות אין לנו שליטה כרגע ואנחנו מקווים שהם גורמים רק נזק מינימלי.

גדעון ברלב: בחלק הצפוני האזור שייך בעיקרו לפארק החולות ולשמורות יער במסגרת תמ"א 22.

גדעון ברלב: לגבי התוכניות המפורטות של האזור למלונאות: בשעתו איזה אדריכל צעיר בשם מר ניר פפאי הוביל את התוכניות האלה.

גדעון ברלב: בינתיים הוא שינה את הכובע שלו והוא מגן על החוף, אבל הוא לא סותר את התוכניות שהוא תכנן, הכול על-פי החוק.

גדעון ברלב: תמ"א 13 מגינה על החופים ואנחנו פועלים על-פיה.

גדעון ברלב: אם נעשו שגיאות במקומות אחרים ולא עשו אכיפה של תמ"א 13, נראה לנו שאתם מנסים לסגור את האורוות אחרי שהסוסים כבר ברחו בכל הארץ.

גדעון ברלב: כאן לא נעשה שום פיתוח, גם לא על-פי החוק, מסיבות פשוטות, שהרשויות המקומיות כאן חלשות.

גדעון ברלב: הרשויות החזקות – קרי: תוכנית המתאר הארציות – הטילו פה תוכניות של שימור.

גדעון ברלב: למעשה אם אני מדבר על המועצה האזורית חוף אשקלון, 50% מהשטחים שלה הם משומרים, או במסגרת תמ"א 22 או במסגרת תמ"א 13 או במסגרת פארק חולות או במסגרת שמורות טבע.

גדעון ברלב: מה שנמצא בטיפולנו זה מחצית השטח שנמצא במשבצות הישובים ונמצא בחקלאות.

גדעון ברלב: אנחנו מקדמים שני פרויקטים של מלונאות: בדרום כפר נופש בחוף זיקים, על-פי תמ"א 12, שהיא תוכניות-האב למלונאות במדינת ישראל, וכאן כפר נופש בחוף ניצנים.

גדעון ברלב: הפיתוח של השטח בזיקים מתעכב כבר 3 שנים בגלל מחלוקת עם הצבא שלא מאפשר לנו לסכם כעת את קידום התוכנית.

גדעון ברלב: בשטח בניצנים אנחנו נמצאים בשלבי הסיום אחרונים של אישור התוכנית.

גדעון ברלב: היום אין כל-כך ביקוש לשטחים למלונאות.

גדעון ברלב: אנחנו מתקרבים לכניסה.

גדעון ברלב: מר ניר פפאי יציג מה הוא רואה פה ואנחנו נציג מה אנחנו רואים פה.

ניר פפאי: אני אנסה להציג עובדות ולא פרשנויות.

ניר פפאי: זאת הכניסה לחוף ניצנים.

ניר פפאי: הכניסה הזאת מרוחקת קילומטר מחוף הים.

ניר פפאי: אתם יכולים לראות את המחירים: רכב פרטי – 30 שקל, וככל הידוע לי בשבתות זה 40 שקל.

ניר פפאי: אני לא רוצה להיות קטנוני אבל זה בעצם מאפיין את מרבית החופים של המועצות האזוריות, ותיכף נגיד גם משהו לזכותן.

ניר פפאי: בחופים של המועצות האזוריות – למשל בפלמחים, בזיקים וכן בעמק חפר, בחוף הכרמל ובהבונים – רוב החופים הם בתשלום.

ניר פפאי: בסך הכול האזור הזה יפה מאוד, אני מקווה שאני לא מקלקל לכם יותר מדי את ההנאה.

ניר פפאי: הסוגייה הזאת של תשלום צצה ועולה בחוק, מהקונפליקט שהוועדה כבר שמה לב אליו, שמצד אחד מדובר על זכות למעבר חופשי, שנדבר עליו כשנגיע לחוף ניצנים עצמו, אבל מצד שני יש סעיף שמחיל רציפות דינים על חוק הסדרת מקומות רחצה שמאפשר לרשויות לגבות כסף.

ניר פפאי: כמו שאנחנו רואים, ברשויות עירוניות בדרך כלל אין גבייה של כסף.

ניר פפאי: בוודאי בדרום – באשקלון ואשדוד – וכן בראשון-לציון, תל-אביב, בהרצליה, בנהריה, בחיפה ובעכו.

ניר פפאי: לכן הבעיה העיקרית היא במועצות האזוריות.

ניר פפאי: ההסבר המובן מאליו הוא שלמועצות אזוריות יש נפח אוכלוסייה קטן ושטחי חוף גדולים.

ניר פפאי: כנראה שזה ה"טריגר" העיקרי וצריך לחשוב אם יש מקום לעשות הבחנה או לא, אבל אלה העובדות, זאת המציאות בשטח, שברוב החופים של המועצות האזוריות גובים תשלום ואין הגדרה כל-כך ברורה על סכום התשלום.

קריאה: גובים תשלום עבור חנייה.

קריאה: לא עבור כניסה.

ניר פפאי: נכון, אבל החנייה היא מרוחקת, צריך להגיד את זה, החנייה נמצאת קילומטר מחוף הים.

קריאה: מי שבא ברגל יכול להיכנס ללא כל תשלום.

ניר פפאי: התשלום כאן הוא על חנייה אבל החנייה בכל החופים האלה היא קילומטר ויותר מהחוף.

ניר פפאי: לכן כביכול ההליכה לאורך החוף היא חופשית אבל בשל העובדה שהחנייה מרוחקת קילומטר מהחוף למעשה הגישה היא בתשלום.

ניר פפאי: נעשה פה עצירה קצרה.

ניר פפאי: אתם תראו כיצד החוף נראה בחורף ואנחנו נראה לכם תמונות איך הוא נראה בעונה.

ניר פפאי: אנחנו נשתדל לעשות את זה קצר ונמשיך לאשדוד כדי שנצליח לעמוד פחות או יותר בלוח הזמנים.

ניר פפאי: בחוף ניצנים נדבר על הסוגייה של סגירת החופים, בהקשר לסעיף בחוק שמדבר על מעבר חופשי לאורך החוף.

ניר פפאי: אני אנסה, לפחות בחלק הראשון, להישאר צמוד לעובדות ואחרי זה כבר יש מרחב לפרשנויות, אבל בואו נציג את התמונה של החופים הפתוחים לעומת החופים הסגורים בארץ.

ניר פפאי: הסגורים זה על-ידי צבא ותשתיות.

ניר פפאי: תראו שמתל-אביב ודרומה אין לנו כמעט חופים פתוחים.

ניר פפאי: בעצם כאן זה האזור הפתוח היחיד.

ניר פפאי: אתם יכולים לראות שפלמחים הוא אזור סגור.

ניר פפאי: האזור הפתוח כולל את אשדוד מצד אחד, את כפרי הנופש, את ניצנים ואת אשקלון מצד שני.

ניר פפאי: זה רצועת החוף הפתוחה היחידה הכי גדולה שיש מתל-אביב דרומה.

ניר פפאי: בסך הכול 5 קילומטרים אורך, וגם היא צפויה להיות חצויה על-ידי כפרי נופש שמתוכננים.

ניר פפאי: מאשדוד יש תוכניות פיתוח לכיוון הזה, ומאשקלון יש תוכניות פיתוח לכיוון הזה.

ניר פפאי: בסך הכול זאת רצועת החוף הפתוחה הכי גדולה שיש מתל-אביב ודרומה.

יורי שטרן: יש תוכניות שכבר אושרו?

ניר פפאי: התוכנית של כפרי הנופש כאן מאושרת ברמה של תוכנית מתאר מחוזית אבל אין תוכניות מפורטות.

נועה בן-אריה: כרגע זה נמצא בתוכנית ברמה המתארית אז בהחלט לא ברור אם אפשר לעצור את זה מבחינת החוק.

נועה בן-אריה: פה יש מחלוקת בינינו.

נועה בן-אריה: חוק החופים לא חל על העניין הזה.

תמר רווה: צריך להבהיר את זה כי זה לא ברור בכלל.

ניר פפאי: זה סוגייה אחת.

ניר פפאי: על הנושא של התשלום דיברנו קצת באוטובוס, על הסוגייה של חופים שגובים תשלום כביכול עבור חנייה אבל בעצם גובים את זה רחוק מאוד, במקרה הזה קילומטר מהחוף, ולמעשה זה כמו גבייה של תשלום לכניסה לחוף עצמו.

קריאה: הכניסה ברגל היא לא בתשלום.

ניר פפאי: הסוגייה המרכזית שקשורה לחוק החופים – ופה ניתן לראות את הבעייתיות הזאת – היא סוגיית המעבר החופשי.

ניר פפאי: החוק מדבר על זכות מעבר חופשי.

ניר פפאי: זה פעם ראשונה שבאים לעגן בחוק חובת מעבר חופשי לאורך החוף אבל ניתן למצוא את זה לאורך כל המסמכים התכנוניים – מסמך מדיניות למימי חופים ואמירות אחרות – שצריכה להיות זכות מעבר, אבל זה לא מעוגן היום בחוק.

ניר פפאי: בעצם לראשונה באים לעגן את זכות המעבר בחוק.

ניר פפאי: בחוף ניצנים זה בולט מכיוון שכאן במהלך העונה – מאפריל ועד ספטמבר-אוקטובר – מתקיימים אירועים.

ניר פפאי: עד לפני שנתיים היה מדובר על אירועים פרטיים כמו חתונות, בר מצוות או אירועים של חברות עובדים ויש תיעוד מסודר על זה, ואני מתכוון לאירועים של קהל ייעודי, קהל מוזמן.

ניר פפאי: עכשיו אנחנו רואים רצף של חוף פתוח ויפה, ואכן הוא כזה, אבל בתחילת העונה יש באזור הזה מתחם מגודר, ובמהלך העונה היו שלבים שגם בצד הזה היה גידור.

ניר פפאי: היו שלבים בהם התקיימו בימי חמישי בערב שלושה אירועים במקביל והוצבו גדרות בכל עבר ושערים לכל אורך החוף.

ניר פפאי: מה שאנחנו רואים היום לא משקף את מה שקורה פה בעונה.

יורי שטרן: מה היה פסק-הדין?

ניר פפאי: בעקבות עתירה שהגישה החברה להגנת הטבע לפני שנה נעשה סוויץ'.

ניר פפאי: האירועים שהתקיימו בשנה האחרונה הם כבר אירועים מסחריים, אירועים בתשלום שפתוחים לציבור.

ניר פפאי: נקרא לזה "אירועים מסחריים" מכיוון שמי שרוצה יכול לבוא ולהיכנס תמורת כסף אבל אלה לא אירועים פתוחים.

ניר פפאי: כששומעים את המילה "אירוע" זה נתפס כאיזה אירוע בודד אבל אנחנו מדברים על אירועים גדולים.

ניר פפאי: ה"בומבמלה" למשל נמשכה 10 ימים.

קריאה: אתה יודע בדיוק את העובדות ולמרות זה אתה מטעה.

ניר פפאי: הגדרות עמדו פה 3 שבועות קודם לאירוע.

ניר פפאי: על הכול יש עדויות, הכול הופיע בבית-המשפט.

ניר פפאי: מאוחר יותר היו עוד אירועים.

ניר פפאי: באמצע היה אירוע של "קוקה קולה".

ניר פפאי: כך נראה החוף היום אבל במשך חודש שלם, בחודש אוגוסט, חודש של חופש, כל הצד הדרומי היה מגודר.

ניר פפאי: צריך להבין שהחוף הזה משרת לא רק את האוכלוסייה המקומית אלא באים אליו מתל-אביב, מירושלים ומבאר-שבע.

ניר פפאי: החוף הזה הוא מרכז, כמו שאמרנו.

ניר פפאי: הרעיון היה שבית-המשפט יכריע בשאלה שלא הוכרעה עד היום, האם מותר או אסור לקיים כאן אירועים.

ניר פפאי: הפסיקה הגיעה לפני שבוע.

ניר פפאי: השופט בעצם התחמק מהדיון על השימוש, על האירועים.

ניר פפאי: הוא נטה לקבל – והוא אמר שבהסתייגות – את העמדה של המדינה.

ניר פפאי: הפרקליטות אמרה: אירועים פרטיים – אסור, אבל אירועים ציבוריים במינון מוגבל, במספר ימים בודד בשנה, ניתן לעשות.

ניר פפאי: השופט לא נכנס לדיון בנושא הזה ולכן אני מעריך שאנחנו נרצה לערער על פסק-הדין.

ניר פפאי: לכן הנושא הזה עדיין פתוח.

ניר פפאי: יחד עם זה – ואת זה חשוב להגיד, למרות שזה לא ברמה העקרונית – השופט קבע שהפעילות פה היא לא חוקית ולכן הוא אמר שהוא לא רואה נימוק סביר שיצדיק הימנעות של הוועדה המחוזית מלהמשיך באמצעי אכיפה שיביאו להפסקת הפעולות האסורות בחוף, בהן נוטלים חלק לכאורה גם המועצה האזורית, יושב-ראש המועצה האזורית, החברה הכלכלית ומינהל מקרקעי ישראל.

ניר פפאי: הוא כותב גם שהוא לא רואה דרך לאשר אירועים כאלה בעתיד.

ניר פפאי: אבל הוא נתפס לנושא של היתרי בנייה כי אין פה תוכנית מפורטת.

ניר פפאי: הסוגייה העקרונית לא הוכרעה בבית-המשפט ולכן זה הזדמנות של הוועדה להחליט אם היא רוצה להיכנס לעניין.

ניר פפאי: מה שלא יגידו, יש לנו עדויות מצולמות ומוקלטות, שמופיעות גם בפרוטוקול בית-המשפט.

ניר פפאי: החוף פה סגור במשך העונה – ונמצאים איתנו אנשים מהאזור שיוכלו להעיד על כך.

ניר פפאי: הליכה פה נמנעת על-ידי גדר ושומרים.

ניר פפאי: אנשים שרצו ללכת פה לא יכלו ללכת לאורך החוף כי החוף היה סגור לגמרי.

אהוד רייך: אני מנכ"ל החברה הכלכלית של המועצה האזורית חוף אשקלון.

אהוד רייך: צריך להבין שלהחזיק חוף ים ברמה נאותה עולה 1.5 מיליון שקל בשנה, על-פי כללים שמכתיב לנו משרד הפנים: 3 מצילים, אנשי אבטחה, ניקיון, שירותי משרד.

אהוד רייך: 1.5 מיליון שקלים, כשאני עוד לא נגעתי בתשתיות.

אהוד רייך: כולכם ראיתם שהתשתיות כאן זה כמעט 3 קילומטר, לא 100 מטר כמו בחוף אשקלון.

אהוד רייך: בתשתיות הכוונה לכביש, חשמל, ביוב ומים, כל זה מעבר ל-1.5 מיליון שקל.

עמרי שרון: לאן מוציאים את הביוב?

חזי עבדה: יש כאן בורות ספיגה שנשאבים.

קריאה: אנחנו רוצים לעשות כאן ביוב.

עמרי שרון: דרך הכורכר הזאת קיימת מעל 20 שנה.

חזי עבדה: וכל שנה בונים אותה מחדש.

חזי עבדה: יש אלטרנטיבה לביוב שזה בורות ניקוז.

עמרי שרון: אתה אומר שהוא צריך לדייק.

עמרי שרון: כולם צריכים לדייק.

אהוד רייך: אני לא אמרתי שאת כל התשתיות שבהן צריך להשקיע יש לנו.

יורי שטרן: 1.5 מיליון שקל זה כבר סכום גדול.

אהוד רייך: זה 1.5 מיליון שקל בלי מה שנצטרך להשקיע בתשתיות, כשהתשתיות רחוקות 3 קילומטרים.

אהוד רייך: החוף הסמוך אלינו, צפונית מכאן, של המועצה האזורית באר-טוביה ננטש.

אהוד רייך: אני מציע לכם, אם אתם רוצים ללכת ולראות מה זה חוף נטוש - - -

עמרי שרון: אף פעם לא עשו שם שום דבר, לא היה שם אף פעם פיתוח.

עמרי שרון: אף פעם לא נגעו בחוף ההוא.

חזי עבדה: אבל זה חוף מוכרז של משרד הפנים.

עמרי שרון: יכול להיות שהוא מוכרז אבל לא נגעו בחוף ההוא אף פעם, לא תחזקו אותו אף פעם.

עמרי שרון: עוד פעם, תדייק.

אהוד רייך: תלכו ותראו מה המשמעות של חוף נטוש, תלכו ותראו כמה עצוב לראות חוף נטוש.

אהוד רייך: לנו כמועצה אזורית חוף אשקלון קל מאוד להרים ידיים ולצאת מכאן.

יורי שטרן: אבל החוף הוא לא חוף פרטי שלכם.

אהוד רייך: אבל אנחנו אמורים לתחזק אותו.

אהוד רייך: הוא לא חוף פרטי.

יורי שטרן: לכן אין לכם זכות לסגור אותו.

אהוד רייך: אין לנו זכות.

אהוד רייך: אנחנו לא סוגרים אותו.

אהוד רייך: במקום להפוך כל אבן ולעמוד פה ולהתנצל ולרוץ אחר-כך לוועדות המחוזיות ולשבת עם ה"ירוקים" ולנסות לקיים את החוף ברמה היפה שאנחנו רוצים לקיים אותו – קל לנו מאוד כמועצה אזורית לצאת מכאן.

אהוד רייך: אנחנו כמועצה אזורית חוף אשקלון לא רואים מזה שקל.

אהוד רייך: אני מודיע כאן ואלה העובדות הכי מדויקות, אנחנו לא רואים שקל מחוף ניצנים.

אהוד רייך: כל מה שאנחנו עושים זה בשביל לתחזק את החוף ברמה הזאת.

אהוד רייך: אמת, בהתחלה נעשו פה דברים שלא כולם היו מקובלים על כולם.

אהוד רייך: החברה להגנת הטבע עתרה נגדנו אחרי שניסינו לשבת איתם כמה פעמים.

אהוד רייך: אנחנו פנינו אליהם, ולא תמיד הם אפילו חזרו אלינו, וניסינו להגיע להסכמות, אולי אפשר להגיע למשהו ביחד.

אהוד רייך: אין "כולה שלי", הרי החיים הם באמצע.

אהוד רייך: אמרנו: בואו נשב, נגיע לאיזה הסכמות, מה אתם רוצים?

אהוד רייך: אנחנו נלך אתכם.

אהוד רייך: מר ניר פפאי יוכל להעיד.

אהוד רייך: התשובה היתה: בשום אופן לא, אתם לא תעשו כאן שום דבר, אנחנו הולכים לתביעה.

אהוד רייך: הם הגישו תביעה בבית-המשפט המחוזי בבאר-שבע אצל כבוד השופט ברוך אזולאי, סגן נשיא בית-המשפט.

אהוד רייך: ואז הוציאו צו ביניים כדי שגם בשנה שעברה לא נפעיל את החוף.

אהוד רייך: לגבי הפעלת החוף בשנה שעברה אמר כבוד השופט: אני מאשר להפעיל אותו בשלושה תנאים ועליכם להקפיד עליהם: א) החוף המוכרז נשאר פתוח לכלל הציבור.

אהוד רייך: ב) האירועים שאתם עושים יהיו בתשלום אבל יהיו פתוחים לכלל הציבור, כלומר מי שירצה ישלם 50 או 100 שקל וייכנס לאירוע.

אהוד רייך: ג) אתם תגידו מה פרק הזמן, מתי אתם מקימים את המתקנים לצורך האירוע – במות וכן הלאה – ומתי אתם מפרקים ותנו לנו ערבות בנקאית שאתם עומדים בכל הדברים האלה.

ניר פפאי: את זה קבעה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.

ניר פפאי: לא השופט.

קריאה: והשופט אימץ את ההחלטה.

אהוד רייך: השופט אימץ את החלטות הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.

אהוד רייך: הוועדה המחוזית קבעה שבתנאים האלה היא מאשרת את השימושים האלה.

אהוד רייך: עשינו את הדברים האלה, הלכנו כמו שאמר כבוד השופט והקפדנו על זה הקפדה רבה.

אהוד רייך: העמדנו פה מפקחים של המועצה האזורית בתשלום שיראו שהדברים מתבצעים כך.

יורי שטרן: כמה ימים זה יצא?

אהוד רייך: אנחנו לא עושים פה איזה בנייה מסיבית.

אהוד רייך: אנחנו עושים כאן אירועים שמביאים אומנים – כמו שלמה ארצי ביום הסטודנט, ועמיר בניון ביום האהבה, ו-4 ימים באים הנה (ב-7 באפריל, ואני מזמין את כולם) ל"בומבמלה" ותראו פה אלפי בני נוער, 40,000.

אהוד רייך: 1,000 אנשים מתפרנסים מהאירועים האלה.

יורי שטרן: אבל המועצה לא רואה מזה גרוש.

אהוד רייך: מינהל מקרקעי ישראל מקבל כסף.

אהוד רייך: המינהל מקבל מאיתנו 10,000 שקל לכל ערב.

אהוד רייך: "בומבמלה" נמשך 4 ימים – זה 40,000 שקל שהמינהל מקבל.

אהוד רייך: תבואו לכאן ב"בומבמלה" ותראו מה קורה כאן.

אהוד רייך: תיכף אני אגיד כמה ימי אירועים אנחנו עושים בשנה, כדי שתראו את הפרופורציה.

אהוד רייך: בזמן ה"בומבמלה" המתחם סגור בחלק הצפוני אבל החוף המוכרז – 200 מטר – וגם החלק הדרומי נשארים פתוחים.

אהוד רייך: באים 40,000 אנשים.

אהוד רייך: אנחנו מקימים עיר בסדר גודל של דימונה לשבוע ימים.

אהוד רייך: בסך הכול זה 4 לילות, נגיד שזה שבוע.

אהוד רייך: כבר 3-4 ימים לפני כן אנחנו מקימים את הבמות והכול סגור ומוכן ו-3 ימים אחרי זה הכול מפורק.

אהוד רייך: באים לכאן 40,000 בני נוער, במקום שיסתובבו ברחובות.

אהוד רייך: יש כאן שמירה, יש כאן 100 שוטרים וביניהם בלשי-חרש שמקפידים שלא יהיו כאן סמים.

אהוד רייך: אשתי מורה בבית-ספר תיכון בבאר-טוביה ותפסו שם סמים לפני שנה.

אהוד רייך: אז מה, יסגרו את בית-הספר התיכון בבאר-טוביה?

אהוד רייך: מהאירועים האלה מתפרנסים אלפי אנשים.

עמרי שרון: אנחנו רוצים להתרכז בחוף.

עמרי שרון: עזוב את הסמים.

אהוד רייך: הבינו, אלפי אנשים מתפרנסים מפסטיבל "בומבמלה".

אהוד רייך: אגיד לכם כמה ימים בשנה אנחנו עושים דברים מעין אלה – לא משנה אם זה ליל אהבה אחד או יום הסטודנט אחד או פסטיבל "קוקה קולה" ושבוע של "בומבמלה" – אם סופרים את הכול אנחנו מגיעים ל-25 ימים בשנה.

אהוד רייך: החוף לא סגור ולו ליום אחד.

יורי שטרן: כלומר כחודש ימים.

אהוד רייך: "בומבמלה" מתחיל ב-7 באפריל והגדר מוצבת 3 ימים לפני האירוע.

אהוד רייך: מתפרנסים פה אלפי אנשים – שומרים, סדרנים, מוכרים בדוכנים.

יורי שטרן: אבל למה זה מצריך לסגור את החוף?

חזי עבדה: לא סוגרים את החוף.

חזי עבדה: החוף המוכרז על-פי משרד הפנים הוא 200 מטר.

חזי עבדה: בחלק הצפוני אסור להיכנס לרחצה במילא.

אהוד רייך: אלה היזמים, הם רוצים להרוויח.

אהוד רייך: זה שמינהל מקרקעי ישראל מרוויח ושהנוער מסתובב כאן ונהנה ושר – אמרתי, החברה להגנת הטבע צריכה לחבק אותנו ולאמץ אותנו.

אהוד רייך: אנחנו חברה כלכלית שמשכירה את החוף לחברת "פורום".

אהוד רייך: הם המפעילים בפועל.

אהוד רייך: אנחנו לא יודעים להפעיל ולעשות אירועים.

אהוד רייך: אנחנו מתקשים גם לפנות זבל ולכן אנחנו מתקשרים גם לקבלן לפינוי זבל.

חזי עבדה: אני אחד המפעילים של החוף.

חזי עבדה: לפני זה הקיבוץ הפעיל והחוף כשל.

חזי עבדה: לפנינו כולם כשלו.

חזי עבדה: אנחנו פועלים כאן 4 שנים.

חזי עבדה: בכל העולם יש תהליך של התהוות אירועים בחופי הים.

חזי עבדה: מה האלטרנטיבה?

חזי עבדה: לבנות בניינים בחוף?

חזי עבדה: אנחנו בונים במות למספר ימים מוגבל והכל פָריק.

חזי עבדה: יושב פה נציג המינהל בפיקוח.

חזי עבדה: אנחנו נותנים ערבות בנקאית למינהל ובאותו זמן שאנחנו מתחייבים אנחנו תמיד מפרקים את הכול ומחזירים את החוף לקדמותו.

חזי עבדה: אין אלטרנטיבה לעשות פסטיבלים אטרקטיביים אלא על-יד חוף הים.

חזי עבדה: האלטרנטיבה היא לבנות בניינים בחוף הים.

חזי עבדה: אני חושב שאם לא היתה היזמות הזאת היה צריך להמציא אותה.

חזי עבדה: הכול נשאר כאן כפי שהיה.

חזי עבדה: במהלך החורף הכול כאן שממה.

חזי עבדה: אם אנחנו לא נשמור כאן על החוף אז לא יהיה חוף לעונה הבאה.

חזי עבדה: לפנינו הפעיל את זה הקיבוץ ונכשל בהפעלה מבחינה תקציבית.

חזי עבדה: אחרי הקיבוץ פעלו כאן עוד שני יזמים וגם הם כשלו ופשטו את הרגל.

חזי עבדה: אנחנו הגענו לפני 4 שנים.

חזי עבדה: התנינו את זה בכך שנוכל לעשות אירועים אד-הוק, כמו "קוקה קולה", כמו "בומבמלה".

חזי עבדה: זה 16 לילות.

אהוד רייך: היה פה שלמה ארצי, היתה פה ריטה.

חזי עבדה: אנחנו עושים את זה בצורה מאוזנת, על-פי החוק.

חזי עבדה: כל הטענות של השופט היו בעניין היתרי הבנייה, זה חוות אקרשטיין מימין וקרוואן שנמצא שם משמאל.

חזי עבדה: זה כל בעיות היתרי הבנייה שיש כאן.

חזי עבדה: לא שמנו כאן אפילו בטון אחד, הכול פָריק, הכול לשירות הקהל.

חזי עבדה: השופט אמר את דברו, שזה מאוזן מבחינת השימושים כי הכול פָריק.

חזי עבדה: אנחנו לא בנינו כאן שום דבר.

קריאה: השופט היה כאן?

אהוד רייך: אנחנו גם פנינו לחברה להגנת הטבע.

אהוד רייך: אבל אני אומר עוד פעם, בואו תדברו איתנו.

חזי עבדה: היינו אצלם ב-5 פגישות.

חזי עבדה: הם רק אספו אינפורמציה.

חזי עבדה: דבר אחרון, כל תושבי האזור של המועצה האזורית חוף אשקלון נכנסים לכאן חינם אין כסף, גם ברגל וגם בחנייה, שזה 30% מבאי החוף.

חזי עבדה: במועצה האזורית חוף אשקלון יש 18,000 תושבים.

אפרת דבש: אנחנו ממושב ניר ישראל, שכנים של ניצנים.

אפרת דבש: אני ילידת האזור.

אפרת דבש: אני מכירה את החוף הזה היטב, עוד הרבה לפני שכל הדברים האלה התחילו.

אפרת דבש: מאז שקיבוץ ניצנים התחיל להפעיל את החוף יש לו אופי כפרי, לא ממוסחר מדי, מזנון קטן וזהו.

אפרת דבש: ב-3-4 השנים האחרונות התחיל ניצול של החוף בשני הצדדים שלו.

אפרת דבש: דהיינו, יש 150 מטר מוכרזים על-ידי משרד הפנים.

אפרת דבש: אגב, השלטים לא נטועים עמוק באדמה, והמבין יבין.

אפרת דבש: ברגע שהאירועים האלה מתחילים, וכמו שנאמר כאן לפעמים יש 2-3 בבת אחת, יש שתי בעיות מרכזיות.

אפרת דבש: אחת, שכאשר יש אירוע באיזה מתחם בחוף הלא מוכרז אתה לא יכול אפילו לטייל בחוף, זאת אומרת יש גדרות עד לתוך המים.

אפרת דבש: אם אתה רוצה לעבור, עומד שומר ואוסר עליך לעבור.

אפרת דבש: זה דבר ראשון.

אפרת דבש: בעיה נוספת, שהגישה אל החוף כמו שראיתם היא בדרך אחת בלבד, כשנקודת הביקורת נמצאת בערך קילומטר מכאן.

אפרת דבש: אנחנו בתור תושבי המועצה האזורית זכאים להיכנס חינם אבל באותם ימים הכניסה עולה כסף, וזה לא קשור לחנייה בכלל.

אפרת דבש: אם נקודת המכירה של כרטיסי החנייה היתה בכניסה לחניון אפשר היה להבין את הטיעונים האלה אבל זה לא מתחבר לעובדות.

אפרת דבש: לפי חוק הסדרת חופי רחצה אפשר לגבות דמי חנייה אבל לא דמי כניסה לחוף.

יורי שטרן: זה קילומטר הליכה, מה יש.

יורי שטרן: דווקא בריא ללכת ברגל.

אפרת דבש: מסתבר שרוב עם ישראל לא כל-כך אוהב ללכת ברגל, ובנוסף בנו לצד הכביש מין מעקות כדי שאנשים לא ילכו קילומטר ברגל.

אפרת דבש: יש בעיה בעניין הזה.

אפרת דבש: יש כאן אלמנטים אחרים.

אפרת דבש: למשל יש את האלמנט של הקצאת הקרקע הזאת.

אפרת דבש: נמצא כאן נציג מינהל מקרקעי ישראל והמינהל קובע בדיוק איך מקצים את הקרקע הזאת.

אפרת דבש: המינהל בפועל נותן לרשות המקומית שלנו חוזה ל-5 שנים שנקרא "חוזה הרשאה להפעיל את החוף".

אפרת דבש: לא כתוב שם שהרשות המקומית יכולה להטיל את ההפעלה על מישהו אחר.

אפרת דבש: בפועל זה מה שקורה.

חזי עבדה: מה זה קשור לעניין?

אפרת דבש: הדבר השני, ברגע שיש מין מצב כזה ולא נעשה מכרז, זה מעלה שאלות.

יורי שטרן: זה נושא אחר.

עמרי שרון: אם יש משהו שאת חושבת שהוא לא תקין, כדאי לטפל בו בערוצים הנוכחיים.

עמרי שרון: ברגע שאת מעלה טיעון כזה, אותי זה מקומם.

עמרי שרון: במקום שאני אהפוך להיות בעד עניין שאני מאמין בו זה מעלה בי תהיות אולי יש פה איזה רצון להציק.

יורי שטרן: כשמקיימים פה אירועים, חוץ מזה שהם סוגרים את המעבר מה עוד מציק לכם?

אפרת דבש: אם אני אכנס דרך הכניסה, אחרי שהתגודדתי עם 40,000 אנשים, אי אפשר להיכנס בצורה הרגילה.

אפרת דבש: בגלל הצורך בביטחון אז למעשה לא מכניסים ישר אלא יוצרים מין מעקף והבעיה היא שאז אין חנייה.

אפרת דבש: ואז סוף סוף הגעתי לכאן עם 3 ילדים אבל כל החוויה נפגמת.

יורי שטרן: אני פונה למפעילים.

יורי שטרן: למה כשאתם מקיימים אירוע בצד הצפוני אין לשם דרך גישה נפרדת?

חזי עבדה: יש דרך גישה.

עמרי שרון: יש דרך גישה מסביב.

עמרי שרון: יש בעיה אחת קטנה, שבגין כמות גדולה של אנשים שטחי החנייה נסתמים.

עמרי שרון: אין אין-סוף שטחי חנייה כאן.

עמרי שרון: אם יכשירו כאן שטחי חנייה אז אנחנו נתפוס אותם באמת כי אסור להם לתפוס שטחים ללא אישור.

עמרי שרון: ב-10-15 השנים האחרונות לא היתה כאן הרחבה של שטחי החנייה.

אבי דבש: הם חונים ליד כפר הנופש.

רועי שוורץ: האידיאל הוא שהכול יהיה כמו שהם מציגים, פתוח ונעים ולא יעשו כאן שום אירוע.

רועי שוורץ: אני אומר שזה לשפוך את התינוק עם המים.

רועי שוורץ: הרי צריך להחזיק את החוף הזה, מישהו צריך לשלם על זה.

יורי שטרן: צריך להחזיק אותו אבל בין היתר גם עבור המשתמשים בו ולא רק עבור אחרים.

רועי שוורץ: מתוך 150 ימים, שזה עונת הרחצה, 130 ימים מיועדים רק למשתמשים של החוף.

יורי שטרן: לא נכון.

יורי שטרן: קודם כול 24 ימים אמרת שכבר נתפסו על-ידי אירועים שונים, שזה 20% מהזמן.

רועי שוורץ: אני אמרתי 30 ימים.

רועי שוורץ: 150 פחות 30 זה 120 ימים.

רועי שוורץ: רוב האנשים נכנסים חינם ולא משלמים בעד הכניסה.

רועי שוורץ: מי יתחזק?

רועי שוורץ: אני כל הזמן אומר לכולם, תמצאו פתרון תקציבי ואז החוף יהיה פתוח כל הזמן.

אהוד רייך: תנו לנו 1.5 מיליון שקלים.

נועה בן-אריה: רציתי להבהיר דבר אחד.

נועה בן-אריה: צריך להבין, הנושא של אירועים המוניים מוסדר באמצעות חוק רישוי עסקים כפריט מיוחד.

נועה בן-אריה: הוא נושא שיוצר הסדרה מיוחדת לאירוע המוני.

נועה בן-אריה: רשות שרוצה לקיים אירוע המוני, גם אם זה בתחום החוף, נזקקת לעמוד בכמה קריטריונים.

נועה בן-אריה: בזה בדיוק עסק פסק-הדין.

נועה בן-אריה: פסק-הדין לא שלל מיני ובי אירועים המוניים.

נועה בן-אריה: פסק-הדין אומר: רבותי, בשביל לערוך אירוע המוני אתם צריכים לעמוד בקריטריונים מסוימים, שכפופים גם לחוק התכנון והבנייה.

נועה בן-אריה: דהיינו, אם אתה מקים מבנים או גדרות או דברים שזקוקים להיתר אז במסגרת הרשיון שלך לקיום אירוע המוני, שהוא רשיון זמני, אתה נדרש לעמוד גם בתנאים של חוקי התכנון והבנייה.

נועה בן-אריה: לא בהכרח – וראוי שזה יובן כאן ויובהר – נושא אירוע המוני יישלל בעתיד.

נועה בן-אריה: דהיינו, יכול המתחם הזה לקבל היתר להצבת המבנים באופן ארעי, לעמוד בכל הקריטריונים של רישוי עסקים לאירוע המוני, ואגב התנאים הם לא פחותים מרשיון עסק לצורך העניין והם דורשים בהחלט כמה וכמה תנאים, לעמוד במגבלות ולאפשר קיום אירועים המוניים במקום הזה לתקופה מוגבלת.

יורי שטרן: ראשית, תודה.

אהוד רייך: תודה לכם.

יורי שטרן: שנית, גם כשמקיימים את האירוע והוא במסגרת אותן המגבלות שקבע השופט אתם חייבים להבטיח מעבר ולהבטיח גישה לאלה שבאים להתרחץ.

יורי שטרן: ואז אם אתם סותמים את החנייה אתם צריכים למצוא כאן פתרון.

אהוד רייך: מצאנו פתרון, יש פתרון חנייה מול המחנה הצבאי.

אהוד רייך: כשיש אירוע המוני מן הסתם באים 40,000 איש.

אהוד רייך: אז מה, אתם לא רוצים שיבואו 40,000 איש לחוף?

אהוד רייך: אתם לא רוצים שעם ישראל ייהנה?

אהוד רייך: בטח שזה צפוף אבל צריך לשמוח על כך.

אהוד רייך: בדרך לאשדוד

יורי שטרן: אין פה שום מטה קסמים שיכול לעזור ליצור תקציב יש מאין בשביל לעשות את כל אותן פעילויות שאנחנו מבקשים.

יורי שטרן: לכן הפתרון צריך להיות לא בגישה רדיקלית, לדעתי, אלא ברוח הדברים שקבע השופט, שקבע הגבלה מסוימת על הפעילות הזאת.

יורי שטרן: אני חושב שהשופט דווקא כן נקט בעמדה מאוזנת.

יורי שטרן: אם פשוט נעצור את כל הפעילות הזאת אז נגיע לכך שלא יהיה כסף, זה הכול.

יורי שטרן: צריך לחשוב בצורה יצירתית, ואולי יחד עם המועצה, יחד עם החברות הכלכליות, יחד עם התושבים, מה היא המסגרת שבתוכה אנחנו גם שומרים על חופש גישה רחב ככל האפשר של אנשים לחוף וגם מאפשרים פעילות מסחרית.

ניר פפאי: בסיור הזה רצינו להראות לכם כל מיני דוגמאות.

ניר פפאי: התופעה הזאת של אירועים פרטיים בחופים, כמו חתונות, היא תופעה שקיימת לאורך כל החוף, בעוד הרבה חופים, והיא הולכת ומתרחבת.

ניר פפאי: אני יכול להגיד שגדרות חדשות לאורך החוף לא הוקמו ב-2-3 השנים האחרונות, ואיפה שהיו הן הוסרו, אבל יש גדרות שמוקמות ערב-ערב, כביכול באופן זמני אבל זה מתרחש בעצם ערב-ערב לטובת אירועים.

ניר פפאי: הדבר הזה קיים הרבה באזור חדרה, באזור שדות-ים, בחוף קיסריה ובחופים אחרים, אירועים פרטיים, חתונות וכדומה, שפשוט סוגרים את החוף, מגדרים אותו זמנית ומונעים את המעבר.

ניר פפאי: לא משנה מה הם יגידו, החוף סגור למעבר חופשי לאורכו.

ניר פפאי: יכול להיות שצריך למצוא איזה מנגנון שמאפשר לקיים את האירועים האלה בעורף החוף אבל אם לא ייקבע בחוק הנושא של זכות המעבר לחוף – לשופט אין כלים, הוא מסתכל על החקיקה הקיימת.

יורי שטרן: זכות המעבר זה החלק הקל יותר בעיני.

יורי שטרן: הבעיה היא אחרת: הרעש שהאירועים האלה יוצרים.

יורי שטרן: המעבר החופשי מעוגן בחוק.

ניר פפאי: אני אגיד את העמדה שהצגתי גם בוועדה.

ניר פפאי: לדעתי הנושא של זכות המעבר – כיום הוא מדבר במקומות מסוימים, כמו האזור הזה, על 300 מטר.

ניר פפאי: לדעתי יש מקום שזכות המעבר תהיה 100 מטר לאורך קו המים.

ניר פפאי: כי מה שיקרה, ברגע שזה יהיה 300 מטר אז סוגרים את קו החוף ונותנים לך לעבור בין ה-100 ל-300.

ניר פפאי: לכן אני חושב שנכון יותר שזכות המעבר תהיה על קו המים, ברצועת ה-100 מטר לאורך קו החוף, ואז את האירועים אפשר לדחוק לצורך העניין לעורף החוף, בהתאם לתוכניות ואישורים.

ניר פפאי: אבל החוף החולי צריך להיות פתוח.

ניר פפאי: דיברו כאן על ה"בומבמלה" בתחילת אפריל אבל את הגדרות שמים כבר 3 שבועות קודם לכן.

ניר פפאי: ברגע שלא קובעים באופן ברור שהגידור אסור – כפי שאמרתי בראשית דבריי, זכות המעבר לא מעוגנת היום בשום חוק.

ניר פפאי: זה אחד החידושים החשובים ביותר בחוק החופים, עיגון זכות המעבר, דבר שלא קיים היום בחקיקה.

יורי שטרן: על זה יש הסכמה, אבל זה לא הבעיה היחידה שנוצרת.

יורי שטרן: באוטובוס בתוך אשדוד

בועז רענן: אשדוד מונה 200,000 איש.

בועז רענן: יש לנו כאן 8 קילומטרים של ים, והרובע המיוחד הוא הרובע הגובל פה עם רובעי העיר.

בועז רענן: הדיונה הזאת נשארה.

בועז רענן: דרך אגב, היא עדיין זזה מטר עד 3 מטר בשנה, יש אופן למדוד את זה, וזה בזכות אותו פתח שהשארנו מהים ללא בנייה.

בועז רענן: מר יעקב ניר היה שותף איתנו במאבק הזה להשאיר את הדיונות, את החוף הפתוח לכיוון העיר.

בועז רענן: בצד שמאל זה הרובע המיוחד, זה רובע שייבנו בו בית-חולים ואוניברסיטה.

בועז רענן: העירייה ניסתה לבנות כאן גם מבנים למגורים בתואנה שהם צריכים את המנוף הכלכלי אבל עצרנו אותם.

בועז רענן: אמרנו: אם רוצים לבנות, צריכים לבנות באזור הכביש ולא באזור הדיונה, ורק מבני ציבור כמו בית-חולים ואוניברסיטה.

בועז רענן: אנחנו נוסעים עכשיו לשכונות הדרומיות החדשות של העיר.

בועז רענן: אנחנו נכנסים לרובע יהודה הלוי, זה שלא יבנו בו.

בועז רענן: במסגרת העלייה הגדולה בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים מר אריאל שרון ניסה להפשיר את הרובע הזה לבנייה למגורים אך אנחנו נאבקנו והרובע הזה נשאר כמו שהוא.

בועז רענן: שימו לב לדיונות.

בועז רענן: זה אזור מיוחד.

בועז רענן: רק עכשיו כשעמדתי וחיכיתי לכם במשך חצי שעה עברו פה כ-4-5 אוטובוסים עם מטיילים, רובם ילדים או סטודנטים, שמגיעים לכאן ומנסים לחקור את המקום הזה.

בועז רענן: זה למעשה ארגז החול הגדול ביותר במדינת ישראל.

בועז רענן: הרובע הזה הוא רובע י"ג.

בועז רענן: רוב האוכלוסייה כאן היא מהעלייה הרוסית.

בועז רענן: זה רובע שהוקם בתחילת שנות התשעים.

בועז רענן: אנחנו למעשה עושים עיקוף קטן.

בועז רענן: שימו לב לפיתולים של הכביש.

בועז רענן: הכביש היה אמור להמשיך ישר מצפון לדרום.

בועז רענן: היות והחברה להגנת הטבע אמרה שכדי להזין את הדיונה חייבים לקטום את השפיץ של רובע י"ג אז שינו את תוכנית המתאר של העיר ואנחנו עושים את העיקוף הקטן הזה.

בועז רענן: הרובע מולנו הוא רובע ט"ז.

בועז רענן: דרך אגב, המינהל ועיריית אשדוד הגישו בהתחלה תוכניות לעשות אותו טרפז גדול במקום משולש ונכנסו כמה מאות מטרים לתוך פארק החולות.

בועז רענן: אנחנו עצרנו אותם ושינו את התוכניות.

בועז רענן: אתם רואים כל הזמן שנדל"ן ונושא של בינוי מאוד-מאוד חשוב, מאוד קורץ למתכננים.

בועז רענן: במשולש שהיתר שלו מתחיל בדרום הרובע עד רובע י"ג יבנו פה שליש רובע.

בועז רענן: בצד ימין זה רובע ט"ו, רובע גדול למדי.

בועז רענן: בצד שמאל זה דיונות החול שמקבלות הזנה מהים.

בועז רענן: פה מתוכננת בנייה קרוב לכביש במשולש עד לקצה של רובע י"ג.

בועז רענן: זה לא יעצור את ההזנה.

בועז רענן: אנחנו כאן הלכנו לפשרה עם העירייה עד לקו אדום כלשהו.

בועז רענן: אמרנו: עד כאן צריך להילחם.

בועז רענן: אנחנו נוסעים עכשיו מערבה לכיוון קו הים ואנחנו נראה את מצב החוף.

בועז רענן: לאשדוד יש 8 קילומטרים של חוף ים.

בועז רענן: אנחנו נוסעים עכשיו לכיוון הקצה הדרומי ביותר שנושק למועצה אזורית באר-טוביה ואחר-כך זה חוף ניצנים שביקרתם בו קודם.

בועז רענן: אנחנו נעלה צפונה לכיוון המרינה ונמל אשדוד וניסע לכיוון החנייה שלנו.

בועז רענן: לתשומת לבכם, אתם לא תטיילו היום בצפון הנמל אבל בנמל הזה יש נוף אחר.

בועז רענן: אין שם בכלל חולות אלא רק סלעים.

בועז רענן: נמל אשדוד, שפעיל כבר כמה עשרות שנים והוא די עמוק בתוך הים, עוצר כמעט כל נדידה של חולות.

בועז רענן: נכון לימים האחרונים, התקשר אלי חבר הכנסת לשעבר אילן גילאון.

בועז רענן: הוא בנה שם איזה מסעדה ושאל אותי מה פתאום מוציאים כאן חולות בתוך הים.

בועז רענן: אמרתי לו שזה חלק מהתנאי שלנו, ההסכם בנמל היובל, שמוציאים חולות מדרום הנמל ומעבירים אותם צפונה, וגם כל המלאי שנמצא בחפירה יעבור לשם.

בועז רענן: הגענו לחוף הים.

בועז רענן: אנחנו רואים בצד שמאל בית-מלון, הילטון או שרתון, שהשלד שלו עומד כבר 5 שנים.

בועז רענן: אחד הקבלנים באשדוד, מר צרפתי, התחיל לבנות אותו מהר ואנחנו רואים שהוא נשאר לעמוד כשלד במשך 5 השנים האחרונות, לא זז פה שום דבר.

בועז רענן: זה הורס את כל הנוף בעיר, זה עומד לנו כעצם בגרון, וחבל.

בועז רענן: ממש אחרי המלון זה הריביירה הדרומית באשדוד.

בועז רענן: בצד שמאל שימו לב זה אתר עתיקות, פארק ארכיאולוגי.

בועז רענן: מכיוון שלא נוגעים בפארק ארכיאולוגי אז למזלנו האזור הזה יישאר כמו שהוא, עד מצודת אשדוד ים.

בועז רענן: בצד ימין אתם רואים את רובע ט"ו.

בועז רענן: זה רובע מיוחד, בתים לבנים בסגנון יווני, בנייה נמוכה כמובן.

בועז רענן: שימו לב, הבנייה באשדוד ליד הים, למעט המרינה, כולה בנייה נמוכה, כאשר השיפוע הולך וגדל לקראת מרכז העיר.

בועז רענן: עכשיו אנחנו מגיעים לרובע י"א.

בועז רענן: שימו לב, כאן נגמר הפארק הארכיאולוגי.

בועז רענן: מצודת אשדוד ים נמצאת משמאל.

בועז רענן: אנחנו מגיעים כאן לאזור הקאונטרי קלאב של אשדוד.

בועז רענן: שימו לב, בצד ימין יש בתים נמוכים, רובע י"א, ובצד שמאל יש לנו חוף נקי.

בועז רענן: ממולנו נמצא הקאונטרי קלאב שמחכה שתוכניות המתאר ישתנו באשדוד ויהיה כאן היתר לבנייה גבוהה יותר וזאת הסיבה שהוא נשאר כפי שהוא, מוזנח.

בועז רענן: מנסים לא להשקיע בו בינתיים.

בועז רענן: אנחנו ליד חוף י"א.

בועז רענן: תראו את הקיוסקים שהוקמו ללא אישור.

בועז רענן: יש פה שני קיוסקים של אנשים שמנסים לשקם אותם.

בועז רענן: אתם שמים לב, יש צורה ממש לא יפה לחוף הזה כאשר הקיוסקים האלה מוקמים ללא אישור.

בועז רענן: ראש העירייה היה צריך להרוס את המבנה.

בועז רענן: הוא נותן להם אישור זמני לתפעול אבל זה נראה לא טוב וזה דוחה את המתרחצים שבאים לכאן.

בועז רענן: ליד הפחים האלה אמור לקום פרויקט של 22 קומות.

בועז רענן: זה למעשה הכניסה הדרומית של המרינה.

בועז רענן: ראש העירייה ומישהו שמריץ אותו ניסו לבנות כאן בית-מלון שהוא למעשה בית-דירות, והוא בעצמו אחר-כך הכריז שזה בית-דירות.

בועז רענן: התוכנית הזאת נפלה בוועדה הארצית.

בועז רענן: הוא רצה למכור את הדירות האלה לאנשים פרטיים.

בועז רענן: אנחנו מתקרבים עכשיו למרינה.

בועז רענן: בצד ימין זה רובע הסיטי, בית התרבות, בית העירייה, המרכז הפדגוגי והספרייה.

בועז רענן: העיר מתוכננת בצורה יפהפיה.

בועז רענן: אבל פה בצד שמאל יש לנו את המרינה.

בועז רענן: המרינה הזאת, למרות שהיא תוכננה ל-300 יחידות דיור בלבד, עיריית אשדוד דחפה שיהיו כאן 900 יחידות דיור, וגם זה הוסכם אחרי מאבקים ופשרות, כשאמרו שחייבים מינוף למרינה עצמה.

בועז רענן: נכון לעתה הם מנסים להגיע ל-1,200 יחידות דיור.

בועז רענן: שימו לב, מ-300 ל-960 ועכשיו רוצים לאשר עוד 300 יחידות דיור נוספות.

בועז רענן: הרובע הזה, שצריך להיות גולת הכותרת של העיר, הולך להיות עמוס.

בועז רענן: אין סוף לזה, הם רוצים להגיע למעלה למעלה.

בועז רענן: שימו לב למרינה בצד שמאל.

בועז רענן: במרכז היתה צריכה להיות כיכר עגולה עם בריכת מים יפה.

בועז רענן: מייבשים את זה ורוצים גם שם לבנות, כי מוסיפים את 300 יחידות הדיור.

בועז רענן: ברגע שצריכים יחידות דיור אז צריך גם מכולות, גני ילדים וכדומה וזה הופך להיות מרובע יוקרתי ויפה למשהו אחר.

בועז רענן: הורסים פה את הטיילת ורוצים להוסיף עוד 300 יחידות דיור, וזה ממש בקו המים.

בועז רענן: זה חוף הקשתות המפורסם.

בועז רענן: שימו לב, 9 מטר גובה שמותר פה, הקבלן חרג בעוד מטר ושם מזגנים למעלה.

בועז רענן: ראש העירייה אומר עכשיו: בסדר, בואו נסדיר את המצב, נבנה מסביב לזה עוד חומה כך שלא יראו את המזגנים, במקום לבקש מאותו יזם להוריד את המזגנים, ויש מקום בפנים.

בועז רענן: הוא חרג בפנים בתוך החלל בסביבות 2,000 מטר מרובע.

בועז רענן: בקיצור, חוף יפה כזה, אתר תיירות, ומנסים עוד להכשיר את השרץ הזה.

בועז רענן: ועדת בניין ערים באשדוד זה בעצם ועדה להכשרת המצב.

בועז רענן: הגענו לרובע ד' בעיר, שהוא אחד הרבעים הוותיקים יותר, רובע יפהפה.

בועז רענן: שימו לב, גם ברובע הזה ישנם בתים נמוכים בהתחלה שהולכים ועולים למעלה ככל שמתקרבים למרכז העיר.

בועז רענן: חוף הקשתות הוא אחד מאתרי התיירות הפופולריים היפים של אשדוד.

בועז רענן: בימי הקיץ באים לכאן הרבה צרפתים ואנשים מכל מיני מקומות בעולם ונהנים מהחוף הזה, זה חוף יפהפה.

בועז רענן: שימו לב שהמרחק בין העיר לחוף הוא גדול למדי.

בועז רענן: יש פה חול מאוד-מאוד רך, ובצפון הנמל כמו שאמרתי ממש אין כלום, זה רק סלעים.

בועז רענן: אנחנו נוסעים עכשיו לאורך רובע ד' לכיוון ה"קיוקס" המפורסם.

בועז רענן: דרך אגב, השטח הזה, איפה שסוכת המציל, היה פעם אחד הדוכנים של ז'וז'ו אבוטבול, בוודאי שמעתם עליו.

בועז רענן: הוא היה איש שהעירייה ניסתה לשקם, היו לו באסטות ודברים כאלה, ועכשיו הוא אחד האנשים העשירים ביותר באשדוד.

בועז רענן: תמורת זה שהוא הסכים להתפנות הוא קיבל 20-30 יחידות דיור במרינה.

בועז רענן: הוא ידע לנצל את העירייה, והוא אומר את זה, והכול חוקי.

בועז רענן: בהתחלה ניסו ללכת לקראתו והכול בסדר, אמרו שזה הכול חוקי, והנה הוא יושב ועושה את שלו.

בועז רענן: בצד שמאל אתם רואים את המגדל ולידו יש קיוסק, אפילו להשכרה למי שמתעניין.

בועז רענן: היתר הבנייה שהקיוסק הזה קיבל הוא למרתף וקומה אחת.

בועז רענן: שימו לב, יש שם רכב, הקיוסק סגור והבן אדם גר שם, הוא גר עם נוף לים.

בועז רענן: אם היה חוק חופים אז מייד היו מוציאים אותו.

בועז רענן: זה מבנה לא חוקי.

בועז רענן: דרך אגב, הוא גם לא משלם מיסים כי זה לא חוקי.

בועז רענן: העירייה בדין ודברים אתו.

בועז רענן: הוא רוצה להשכיר את האולם והוא גר שם, על חוף הים.

בועז רענן: זה ה"מימוניה".

בועז רענן: שימו לב, גם שם המזגנים עולים למעלה.

בועז רענן: המבנה הזה "אשדוד ביץ'", המבנה הכחול מצד שמאל, נועד להיות רק בית דירות נופש אך כל הדירות נמכרו כדירות פרטיות.

בועז רענן: שימו לב לנחל לכיש.

בועז רענן: על-ידו רואים את פארק נחל לכיש, זה פארק יפהפה, אתר תיירות יפה.

בועז רענן: הנחל הזה נשפך לים.

בועז רענן: נכון, עשו ממנו מתקן טיהור שפכים.

בועז רענן: דרך אגב, עכשיו הנחל נקי אחרי הגשמים.

בועז רענן: אנחנו במלחמה אדירה לשים כאן קו צינור שיוציא את השפכים שנכנסים לנחל, אבל זה דיון אחר.

בועז רענן: שימו לב, יש כאן שלד שמחובר למבנה אחר.

בועז רענן: כל הקומפלקס הזה הוא בית מלון עם בית דירות.

בועז רענן: בית המלון נשאר כשלד, ובית הדירות נמכר כדירות פרטיות.

בועז רענן: זה הפך ל"סלאמז" אחד גדול.

בועז רענן: וזה בתוך אתר תיירות, חוף הים של אשדוד.

בועז רענן: זה ממש אמור להיות אתר תיירותי.

ניר פפאי: הקיוסק מדגים משהו שעוד לא ראינו קודם אז נעשה כאן סיבוב קצר ואחרי זה נקבל כיבוד ושתייה.

ניר פפאי: ליד ה"קיוקס" באשדוד

ניר פפאי: ניתן פה היתר לבניית קיוסק בגובה של 5.70 מטר.

ניר פפאי: בפועל הוא צמח ונבנה לגובה של 14 מטר.

ניר פפאי: מעבר לשימושים של תוכניות ואירועים להשכרה בפועל, מר ביטון מתגורר למעלה וזה משמש למגורים כפנטהאוז.

ניר פפאי: אנחנו מחפשים דוגמאות לחריגות בנייה על שפת הים.

ניר פפאי: החמור פה, שבדרך כלל הבעיה היא אכיפה אבל במקרה הזה גם בית-המשפט פסק שצריך להרוס את מה שחורג מהיתרי הבנייה, וגם עיריית אשדוד – לא בשלב הראשון אבל בשלב מסוים – אמרה שצריך להרוס את החלק העליון.

ניר פפאי: באה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה בבאר-שבע ומנסה להכשיר את זה.

ניר פפאי: היא אמרה שהמבנה מאושר כמו שהוא, רק נקרא לקומה העליונה "קומה טכנית".

ניר פפאי: אל תשאלו אותי מה זה "קומה טכנית".

ניר פפאי: האירועים בלילה – אולי זה פעילות טכנית.

יורי שטרן: כמה זה חורג מהאישור המקורי?

ניר פפאי: האישור המקורי לקיוסק היה ל-5.70 מטר.

עמרי שרון: האישור המקורי ניתן לבניית קומה אחת בלבד וכאן נבנו שתי קומות מעל זה.

ניר פפאי: מחר אמור להתקיים דיון בוועדה המחוזית לאישור התוכנית הזאת והוגשה התנגדות של החברה להגנת הטבע, חברי הפורום הציבורי לאיכות הסביבה, אדם טבע ודין ואחרים.

ניר פפאי: היזם טוען שנתנו לו להבין שהוא יכול לבנות את זה.

ניר פפאי: מה שזה מדגים לנו – כאשר אנחנו מקשרים את זה לחוק החופים – שבעצם ועדת תכנון, ועדה מחוזית, היא זאת שמנסה להכשיר את המבנה הזה כמבנה כשר.

רות רוטנברג: באין חוק חופים היא יכולה לעשות את זה.

נועה בן-אריה: הוועדה המקומית בהחלט לא אישרה את חריגות הבנייה כאן.

נועה בן-אריה: כל דבר שלא נעשה בהיתר, ראוי שייהרס ללא שום השגות.

נועה בן-אריה: הבעיה היא שהעבודה שלנו היא לא מול הוועדה המקומית.

נועה בן-אריה: היום אנחנו נמצאים מול הוועדה המחוזית.

יורי שטרן: אנחנו נעביר לוועדה המחוזית את הסיכום של הביקור שלנו, שאנחנו לא רואים שום הצדקה להכשיר את עבירות הבנייה כאן.

ניר פפאי: ובפרט שזה נבנה בחוף הציבורי של אשדוד.

נועה בן-אריה: גם אם זה היה בכל מקום אחר, דבר שנבנה ללא היתר לא צריך להכשירו בדיעבד, זה הכול.

עמרי שרון: אבל אנחנו רחמנים בני רחמנים.

עמרי שרון: זה דוגמה בולטת לאחת הסיבות לביקור הזה של הוועדה.

יורי שטרן: יש בעיה כללית באכיפה, גם בתחום התכנון והבנייה וגם בהרבה מאוד תחומים נוספים.

יורי שטרן: פה באמת זה צורם במיוחד כי זה על חוף הים אבל המקרים הם רבים ואנחנו צריכים לא לתת לוועדה שמטרתה דווקא לאכוף את החוקים אפשרות להכשיר את החריגות האלה.

גל אהרוני-בן חמו: איך יכול להיות שבן אדם אחד יכול לעשות צחוק מכל המערכת?

יורי שטרן: כי חוקי האכיפה הם חוקים עם מעט מאוד שיניים.

יורי שטרן: ואפילו כשמשת

יורי שטרן: משים בשיניים והורסים מבנה לא חוקי, העבריינים למחרת בונים מחדש ואז זה לא נחשב לעבירה חוזרת כמו בכל עבירה אחרת.

יורי שטרן: זה חלק מהתיקונים והשינויים שאנחנו רוצים לעשות בוועדה.

יורי שטרן: פה כדאי לבדוק ספציפית למה העירייה והרשויות שכבר החליטו להרוס את המבנה לא עשו את הצעדים הנדרשים.

יורי שטרן: בכל מקרה, הדבר המיידי שאנחנו צריכים לעשות זה לסייע לוועדה המחוזית לקבל החלטה שהיא בהתאם לחוק ולא נגדו.

גל אהרוני-בן חמו: איך תסייעו לוועדה המחוזית?

יורי שטרן: על-ידי העברת חוות הדעת שלנו.

רות רוטנברג: זה אחד הדברים שחוק החופים בא לפתור, וזה מודגם יפה כאן, ההגבלות בין ה-100 ל-300 מטר.

רות רוטנברג: היום לפי התמ"א הם בעצם לא עבריינים.

רות רוטנברג: אולי הם עבריינים לגבי התוכניות של אשדוד אבל החוק - - -

תמר רווה: הם כן עבריינים כי מותר להקים רק בתי-מלון ולא קיוסקים.

רות רוטנברג: זה חטא על פשע כמובן אבל חוק החופים אמור להבהיר גם את התחום הזה, לא רק הראשוני של ה-100 מטר, ואני מקווה שבעזרת חוק החופים זה לא יוכל להיות מלכתחילה.

נועה בן-אריה: אלא שחוק החופים לא יביא להריסה של מה שכבר נבנה.

נועה בן-אריה: מבנים כאלה לא ייהרסו מכוח חוק החופים.

ניר פפאי: אבל חוק החופים ישפיע על שיקול הדעת של הוועדות.

תמר רווה: זה דוגמה אחת לפסקי-דין שאינם מבוצעים.

תמר רווה: זה במקרה על חוף הים אבל יש לנו קניונים שלמים במרכז הארץ – במתחם ירקונים למשל – שם יש פסקי-דין חלוטים וסופיים של בית-המשפט העליון והם אינם מבוצעים.

תמר רווה: מתקיימת פעילות מסחרית על קרקעות חקלאיות, וזה דבר שחייבים לשים לו קץ.

תמר רווה: אני אומרת את זה דווקא כנציגת התאחדות הקבלנים, שבעניין הזה הם נפגעים קשה מאוד.

תמר רווה: הם בונים על-פי החוק ולא על קרקעות חקלאיות, ואילו במקומות אחרים אנשים סוחרים על קרקעות חקלאיות, לא משלמים לרשויות המקומיות ארנונה או היטלי פיתוח או אגרות בנייה וכולם יוצאים נפסדים, לא רק התאחדות הקבלנים אלא בעיקר מדינת ישראל.

גל אהרוני-בן חמו: איך זה שברמלה ובלוד - - -?

יורי שטרן: ברמלה ובלוד הסיפור שונה במקצת כי שם היו הריסות וכמו שאמרתי, למחרת ההריסות או כעבור חודש-חודשיים אותם אנשים בנו את זה מחדש.

יורי שטרן: גילינו שהחוק בעצם לקוי מאוד כי הוא מתייחס לעבירה כאילו היא נפרדת לחלוטין.

יורי שטרן: אם אתה בנית שוב ללא רשיון אתה לא עבריין כי הצו הוא נגד הפעולה הספציפית.

יורי שטרן: פה נדרש שינוי חקיקה.

יורי שטרן: היות והסיור הזה הוא במסגרת הדיון שלנו בחוק החופים, אנחנו רוצים שהציבור יידע קודם כול שזה שלו, זאת אומרת שהים הזה והחוף הזה שייכים לכולנו, אין לאיש שום זכות לקחת את זה מאיתנו ולעשות כרצונו.

יורי שטרן: איפה שזה אושר בזמנו, חבל שנעשה דבר כזה אבל לפחות להבא, אל"ף אנחנו צריכים להקפיד איפה שזה נעשה ללא רשיון שזה באמת יותאם למה שמותר, ובי"ת שההתפתחות הנוראית הזאת שגוזלת מאיתנו את הזכות להגיע לחוף הים תיעצר.

יורי שטרן: לזה אנחנו חותרים.

גל אהרוני-בן חמו: מבחינה חוקית, השלב היחיד שבו יכלו להרוס את הבניין הזה היה מייד אחרי שהוא נבנה?

רות רוטנברג: לא לבנות אותו בכלל.

יורי שטרן: פה עוד לא מיצו את המהלכים.

תמר רווה: גם היום אפשר להרוס אותו.

יורי שטרן: מי שבנה ללא רשיון והרסו לו את זה והוא בונה מחדש, הוא לא עבריין חוזר כמו בכל עבירה אחרת.

יורי שטרן: אם אתה גנבת פעם העונש שלך הוא כך וכך אך אם גנבת פעמיים אז אתה כבר נכנס לקטגוריה אחרת.

יורי שטרן: פה בעבירות הבנייה הכלל הזה לא מתקיים.

יורי שטרן: אנחנו רוצים קודם כול לעצור את המהלך הזה שמצמצם את נגישות החוף עבור כל אזרח עד למינימום.

יורי שטרן: היות והאוכלוסייה גדלה והחוף נלקח על-ידי נמלים ותחנות כוח ומחנות צבא, בסופו של דבר אם בקום המדינה היה 1.5 מטר חוף לכל אזרח בממוצע היום זה 2.5 סנטימטרים.

יורי שטרן: כך החוף שלנו מצטמצם ואנחנו צריכים לשמור על מה שיש.

ניר פפאי: אחרי שסיירנו כאן, הפורום הציבורי מזמין את כל מי שנמצא כאן לדיון בבית אבות.

ניר פפאי: שם יהיה גם כיבוד קל וגם דיון שהוועדה תקיים.

לוי שמעוני: רבותי, אתם מתבקשים לשבת.

לוי שמעוני: אנחנו מתכבדים לארח אצלנו את ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת ואת היושב-ראש שלה, שערכו היום סיור לאורך החופים של אשקלון ואשדוד.

לוי שמעוני: הנושא העיקרי של הסיור היה שמירת החופים כנכס הציבור ושמירת האינטרס הציבורי על החופים האלה.

לוי שמעוני: הייתי מציע שמהנדס עיריית אשדוד יציג את הבעיות שיש לאורך החוף באשדוד – יש לנו כאן את התוכניות – ויסביר לנו מה הבעיות שהוא נתקל בהן מבחינת אכיפת החוק, מבחינת שמירה על החוק, מבחינת שמירת השטחים הציבוריים, השטח הירוק, כל הבעיות שיש לנו לאורך החוף.

בני מגדמן: אנחנו רואים כאן מפה שמציגה תוכנית קומפילציה, תוכניות מפורטות שנמצאות כבר בהליכי אישור בוועדה המחוזית או במועצה הארצית.

בני מגדמן: התוכנית הזאת היא נספח לתמ"א 13, כדי שלא נצטרך כל אימת שאנחנו רוצים לעשות איזה שינוי בחוף להגיע למועצה הארצית לתכנון ובנייה לאשר את התוכניות.

בני מגדמן: בעצם החוף של אשדוד מתוכנן בשלושה מוקדים עיקריים לפיתוח.

בני מגדמן: המוקד הראשון הוא הריביירה הדרומית – אני מבין ששם התחלתם את הסיור – שזאת תוכנית לפיתוח תיירות עתידית, איפה שאמורים להיבנות בתי-מלון ופרויקטים לאכסון תיירותי.

בני מגדמן: המוקד השני הוא המוקד המרכזי של החוף שכולל את המרינה ואת העורף של המרינה.

בני מגדמן: המוקד השלישי הוא החוף הצפוני, זה החלק הראשון שהתפתח בעיר, שם התפתחו לאורך השנים כל מיני פרויקטים בבעלות פרטית שלא היו כל-כך מבוקרים.

בני מגדמן: התוצאה היא לא מי יודע מה מבחינת הניצול של החוף.

בני מגדמן: החוף של אשדוד הוא חוף יפה מאוד ופתוח.

בני מגדמן: אנחנו רואים אזורים שלמים בין המוקדים האלה שאמורים להישמר כחוף פתוח.

בני מגדמן: יהיה חבל מאוד שההתרשמות שלכם תהיה רק מפרויקט אחד או שניים שבעצם צריך לטפל בהם במסגרת החוק.

בני מגדמן: הבעיה מתחילה כאשר הוועדה המקומית רוצה לאכוף את חוקי התכנון והבנייה.

בני מגדמן: מגישים תביעות משפטיות נגד היזמים שבונים בניגוד לחוק ואז בתי-משפט מוציאים צווי הריסה שיפוטיים שייכנסו לתוקף בעוד שנה, בעוד שנתיים, כאילו נותנים לעבריינים הזדמנות ללכת ולהפעיל לחץ על הוועדה המקומית ועל הוועדה המחוזית.

בני מגדמן: תהרוס, אבל לא עכשיו, אולי יאשרו לך תוכנית, אולי יהיה בסדר בעוד שנה, אולי יאשרו לך עוד קומה.

בני מגדמן: פה לדעתי שורש הבעיה.

בני מגדמן: לדעתי כאשר שופט במדינת ישראל תופס עברייני בנייה ומוצא לנכון להוציא צו הריסה שיפוטי, הצו צריך להיכנס לתוקפו תיכף ומייד ולא לתת הזדמנויות להפעיל לחצים על מוסדות התכנון.

בני מגדמן: בעצם אין לנו בעיות עם החוף של אשדוד.

בני מגדמן: הוא מתוכנן, הוא יפה.

בני מגדמן: הקווים שמנסים להעביר עכשיו בחקיקה סומנו במפה הזאת ורואים מה ההשפעה שלהם.

בני מגדמן: זה הקו של 500 מטר מהים.

קריאה: אין כבר קו של 500 מטר מהים.

בני מגדמן: הקו הירוק הוא הקו של 300 מטר מהים.

בני מגדמן: רואים את כל אורך המרינה, חלק מהפרויקטים לפיתוח תיירות בחוף י"א.

בני מגדמן: מחצית מבתי-המלון של הריביירה הדרומית כלולים בקו של 300 מטר.

בני מגדמן: זאת אומרת, אפשר להתרשם מה הדבר הזה יעשה לתכנון העתידי בעיר כמו אשדוד.

יורי שטרן: הסיור הוא לא ספציפית על אשדוד אבל בסך הכול את חלק מהבעיות ראינו גם באשדוד.

יורי שטרן: אני אציין אולי שתיים מהן, ואנשים עוד יוסיפו, ואז אנחנו נבקש מראש העירייה להתייחס.

יורי שטרן: בעיה אחת, מתוך הראייה של חוף הים כנכס ציבורי לא נותנים בעצם יותר רשיונות לבנות בנייה פרטית בסמוך לים אלא למטרות תיירות.

יורי שטרן: תחת הכותרת של דירות נופש נבנו מבנים שהפכו להיות מבני מגורים לכל דבר.

יורי שטרן: זאת אומרת, זה כבר לא נכס שנמצא על-יד הים וכל אזרח, תיאורטית לפחות, אם יהיה לו כסף יוכל לשכור שם חדר לשבוע או לסוף שבוע, כמו כל בית-מלון, אלא זה הפך לרכוש פרטי של מישהו ולשימוש פרטי בלעדי של אותו דייר.

יורי שטרן: איך העיר מתייחסת לזה?

יורי שטרן: מה אתם חושבים על התופעה הזאת, שאתם בעצם עודדתם אותה במידה מסוימת או שנכנסתם אל תוכה תוך כדי?

יורי שטרן: דבר שני, ה"קיוקס" הוא פשוט דוגמה.

יורי שטרן: אני מבין שרשויות העיר ניסו לשנות את המצב.

יורי שטרן: אני פשוט לא מכיר את פרטי הסיפור.

יורי שטרן: האם אתם התערבתם כשזה היה עוד בבנייה או שהתערבתם כשזה היה כבר בנוי?

יורי שטרן: אלה שני מצבים שונים.

יורי שטרן: במהלך הבנייה אפשר להקפיא את השלמת הבניין אבל כשהבניין כבר הושלם אפשר רק להרוס.

יורי שטרן: איפה אתם עומדים היום מול הדבר הזה, שהוא באמת צורם?

יורי שטרן: בנוגע לקו שאנחנו רוצים למתוח בחוק, 100 מטרים ועוד 200 מטרים – התוכניות שטרם אושרו תצטרכנה לעבור תהליך.

יורי שטרן: יצטרכו להוכיח את הנחיצות של הימצאותם על חוף הים, כולל גם פרויקטים תיירותיים, למרות שאני חושב שתהיה התחשבות גדולה יותר בנושא של בתי-מלון למשל, שבאמת הים בשבילם הוא משאב, למרות שגם שם יכול להיות מרחק כזה או אחר מהחוף.

יורי שטרן: השאלה שלי היא קודם כול לגבי דירות הנופש והטיפול ב"קיוקס", אבל אני מציע שאולי אנשים נוספים מהפורום הציבורי לאיכות הסביבה או מארגונים אחרים יעלו נושאים נוספים.

לוי שמעוני: אני חושב שאחת הבעיות שאנחנו נתקלים בהן באשדוד היא השתלטות של עבריינים על קרקע ציבורית, לפי דעתי בלי תגובה מספיק הולמת מצד העירייה.

לוי שמעוני: לדוגמה ברובע י"א נתנו במסגרת שיקום אפשרות להקים לאורך חוף ים מוסדר מעין קרוואנים זמניים לתקופת הקיץ, לשלושה חודשים, ואחר-כך להסתלק.

לוי שמעוני: מה שקרה בפועל, הם התנחלו שם ותפסו דונמים שלמים ולוקחים מים וחשמל מהעירייה והקימו שם אימפריות שלמות ולא מתפנים.

לוי שמעוני: אני יודע שהעירייה הגישה תביעות פינוי אבל זה לדעתי היה צריך להיות בשלב המקדמי, להוציא להם צו פינוי מנהלי עוד לפני שמגיעים לבתי-המשפט כי ההליכים בבתי-המשפט נמשכים זמן רב.

לוי שמעוני: במקרה של ה"קיוקס" של ביטון, שאתם ביקרתם בו, זה אדם שקיבל היתר בנייה ל-5.70 מטר, אחר-כך שינו את התוכנית ל-11 מטר ומשהו, והוא בנה פי שלוש, הוא בנה משהו בגובה 15-20 מטר.

לוי שמעוני: בהתחלה היה לו היתר לגובה שהיה מותר לפי התב"ע אבל כשהוא חרג לא הוצא לו צו הריסה בזמן החריגה.

לוי שמעוני: אחר-כך הגישו תביעה משפטית, זה לקח שנה-שנתיים, וגם כשפסק-הדין להריסה כבר יצא השופט נתן לו ארכה לערער.

לוי שמעוני: פה אנחנו הגענו לאבסורד הכי גדול, שהוועדה המחוזית - - -

יורי שטרן: זה פשוט לא בידי העירייה.

לוי שמעוני: נוסף לזה, הוועדה המחוזית ששומעת את הערעורים תיקנה את התב"ע, בניגוד להחלטת הוועדה המקומית, בניגוד לדעת יושב-ראש הוועדה המקומית, מר צבי צילקר, ונתנה הכשר לשרץ הזה של 5 קומות.

לוי שמעוני: למעשה התוכנית של הוועדה המחוזית באה להכשיר את השרץ.

לוי שמעוני: עכשיו כשאנשים, כולל הוועדה המקומית, מגישים ערעור, בפני מי הם מופיעים?

לוי שמעוני: בפני הוועדה המחוזית.

לוי שמעוני: אותה ועדה היא גם השופט, גם המוציא לפועל וכולי.

לוי שמעוני: ממש דמוקרטיה למופת.

יורי שטרן: איפה מר יחזקאל לביא ממשרד הפנים?

לוי שמעוני: יש לנו את הבעיה שכבר ציינו כאן, שאנחנו נתנו היתרים לבניית דירות נופש אך כל המבנים האלה המיועדים לדירות נופש הפכו להיות דירות מגורים פרטיות לכל דבר ועניין.

לוי שמעוני: לפי דעתי בעניין הזה העירייה לא היתה עירנית מספיק ולא פעלה מבעוד מועד.

לוי שמעוני: בנוסף לכך, יש לנו כל הזמן חשש, אנחנו עומדים למעשה על המשמר שכל מיני שטחים באזור שפת הים לא יוכלו להיות שטחי נדל"ן, שכל מיני יזמים, בפרט כאלה שהם קצת מקורבים, לא ירכשו את זה ואחר-כך יבנו שם לא מה שנקבע בייעוד אלא מה שהם רוצים, לפי השיטה שראינו שכבר קיימת ב"קיוקס", בדירות הנופש, במה שקורה ברובע י"א וכולי.

לוי שמעוני: זאת הבעיה שמטרידה אותנו הכי הרבה, איך אנחנו יכולים למנוע ששטחים כאלה יגיעו לידי אנשי נדל"ן שיפרו את התוכניות.

לוי שמעוני: בשביל זה צריכה להיות התוכנית הזאת במסגרת ה-300 מטר, שלא יאפשרו שם שטחי נדל"ן למטרת מגורים ואפילו לא לכל מיני מטרות כאילו תיירותיות שבסופו של דבר הופכות להיות מגורים פרטיים.

לוי שמעוני: יש לנו עוד בעיה קטנה שאולי קשורה גם היא לשפת הים.

לוי שמעוני: יש לנו בעיה של נחל לכיש שמגיע לשפת הים באשדוד.

לוי שמעוני: לאורך נחל לכיש אנחנו השקענו הרבה מיליוני שקלים כדי לפתח פארק.

לוי שמעוני: דבר אחד לא פתרו, את העניין של גלישת הביוב.

לוי שמעוני: נעשו שיפורים, הכניסו שם טכניקות סליקה חדשות אבל בכל זאת, כל פעם שהמכון מתקלקל יש גלישה של הביוב וזה הורס את כל הצמחייה ואת הדגה שכבר התחילה להיקלט שם והורג את הציפורים וכל מה שיש שם.

לוי שמעוני: כדי לפתור את זה צריך להניח שם צינור שינקז את כל הביוב הזה ויחזיר אותו למכונים, על כל פנים שמי הביוב לא יכנסו אל תוך הנחל.

לוי שמעוני: הביוב הזה בסופו של דבר מגיע אל הים ומזהם גם את הים.

לוי שמעוני: זה הקשר של נחל לכיש לשפת הים.

יהונתן סביון: אני חבר הפורום לאיכות הסביבה.

יהונתן סביון: קודם כול, בקשר לקיוסק של ביטון, זה מקום שמתקיים בו שוק מדי שבוע, כל יום רביעי, ופקחים נמצאים בשוק הזה לאור היום.

יהונתן סביון: רואים שהאדם הזה בונה ובונה ובונה ולא נעשה מאומה.

יהונתן סביון: מה שאמרת, אדוני היושב-ראש, הוא נכון.

יהונתן סביון: צריך לתפוס את האנשים בזמן החריגה ולא אחרי שזה נגמר.

יהונתן סביון: אחרי שזה נגמר אנחנו רואים כמה מסובך המהלך שקיים בבתי-משפט.

יורי שטרן: אדוני, את זה שמענו.

יורי שטרן: אני מבקש לשמוע אם יש דברים נוספים.

יהונתן סביון: הנקודה הנוספת בקשר לנחל לכיש.

יהונתן סביון: אנחנו בפורום לאיכות הסביבה עובדים על זה כבר 4-5 שנים.

יהונתן סביון: הבאנו את זה אפילו בפני מינהלת הביוב הארצית במשרד התשתיות הלאומיות.

יהונתן סביון: ישבנו בשלוש ישיבות, כאשר ראש העירייה השתתף בכל הישיבות.

יהונתן סביון: בסופו של דבר כל המומחים הגיעו למסקנה שיש רק דרך אחת להפסיק את זרימת הביוב לנחל ומשם לים, רק הצינור הזה.

יהונתן סביון: מועצת העירייה אישרה את הצינור אבל זה לא מתבצע, הצינור לא מוקם, ועל זה צריך להתריע.

תמר רווה: עם כל הכבוד לקיוסק – וכמו שאומרים בטלוויזיה: אין כבוד – אני חושבת שאנחנו הבנו את הסוגייה הזאת, חמורה ככל שתהיה.

תמר רווה: אנחנו באנו לכאן בעצם לראות מה ההשלכות של חוק החופים על העיר אשדוד.

תמר רווה: ראש העירייה כבר היה בוועדת הפנים מטעם פורום ערי החוף והוא הציג כמה בעיות.

תמר רווה: אני חושבת שכאשר אנחנו כאן צריך לתת לו הזדמנות להראות באמת מה ההשלכות של החוק על העיר.

יהושע קנטי: אני חבר בפורום הציבורי לאיכות הסביבה.

יהושע קנטי: אני רוצה לחזק את ידי הוועדה בעניין חוק החופים ומקווה שהוא יהיה עד כמה שיותר קשוח.

יורי שטרן: אולי נשמע קודם את ראש העירייה כי בעוד רבע שעה הוא יצטרך לעזוב אותנו.

יעקב ניר: יש לי הערה אחת לגבי קו ה-300 מטר.

יעקב ניר: יש לנו כאן מבנה מלאכותי, אולי לא הבנתם אותי נכון באשקלון.

יעקב ניר: המבנה הזה עוצר את החול.

יעקב ניר: בחוף X אני אבנה מבנה מלאכותי, יצטברו לי עוד 150 מטר ואז אני אקרב את הקו של ה-300 מטר בעוד 150 מטר.

יעקב ניר: צריך לקבוע כלל בחוק החופים שקו המים, קו האפס טרום המבנה שאושר הוא הקובע.

יעקב ניר: פה יש לנו הצטברות אדירה בפתח של נחל לכיש.

יעקב ניר: זאת אומרת שאני כעיריית אשדוד יכול לדחוף את כל המבנים לתוך מה שפעם היה חוף, וזה דבר שחייבים להפנות אליו את תשומת לבנו.

דניאל מורגנשטרן: יש לי שאלה למר צבי צילקר.

דניאל מורגנשטרן: כשנסענו חזרה מה"קיוקס" דרומה מסתבר שיש שם מין מגדל שקשה להחליט אם זה כנסייה או מסגד, וגם זה כבר בעיה, אבל אחרי זה יש קטע שלם רצוף עם עשרות קיוסקים ובתי-קפה וכל מיני מבנים.

דניאל מורגנשטרן: השאלה היא האם יש להם רישוי או שגם הם התחילו כפרטיזנים.

דניאל מורגנשטרן: הם בעצם חוסמים את החוף לא פחות מאותו "קיוקס".

דניאל מורגנשטרן: לא שהוא כשר אבל נראה לי שגם אלה קצת טרפה.

צבי צילקר: אם ספרת עשרות קיוסקים – אני לא יודע על מה אתה מדבר.

צבי צילקר: אין דבר כזה בעיר.

צבי צילקר: יש שם 4 בתי-קפה ועליהם אני אדבר עוד מעט.

צבי צילקר: הוועדה שמעה שזורם ביוב לנחל ומשם לים, וזה לא נכון.

צבי צילקר: אתם שומעים כל מיני דברים שהיום אין להם בסיס ואין להם שחר.

צבי צילקר: התחלתם לדבר על חוק החופים וחשבתי שהיום באו לדבר על כך.

צבי צילקר: אני לא רוצה לתת שום מסתור ושום הגנה לאותם 3 מקרים שהם עבירות על החוק, שני מבנים יבילים בשפת הים בחלק הדרומי וה"קיוקס" המפורסם בחלק הצפוני, ויש אולי עוד עבירה אחת או שתיים.

צבי צילקר: זאת ההזדמנות לומר לוועדת הפנים שלפני כ-15 שנים הגעתי למשרד הפנים על כל שלוחותיו – נדמה לי שאז מר קוברסקי היה מנכ"ל המשרד – וגם למשרד הבינוי והשיכון ושאלתי אותם איך בונים עיר, איך בונים בבת-אחת למקרה שפתאום תבוא עלייה.

צבי צילקר: איש לא ידע ולא יכול היה לתאר לי כיצד בונים שכונה בסדרי גודל כאלה וכאלה.

צבי צילקר: תודה לאל בנינו, במשך 15 שנה נוספו למעלה מ-100,000 תושבים.

צבי צילקר: כל מי שראה את החלקים הוותיקים והחדשים ראה שנבנית כאן עיר לתפארת.

צבי צילקר: ואז אנחנו באים ודנים בקיוסק ובעוד משהו?

צבי צילקר: עם כל הכבוד, זה מה שיש להגיד?

צבי צילקר: אני אומר את זה לחבריי.

יורי שטרן: אנחנו לא נותנים הערכה כוללת לפעילות העירייה, ואנחנו מעריכים מאוד מה שעשיתם כאן.

יורי שטרן: אני אישית לפחות רואה את אשדוד כעיר שבנויה הכי נכון במדינה.

יורי שטרן: אבל כעת אנחנו מתמקדים בבעיות.

צבי צילקר: אני רוצה שתקראו חוברת שיצאה על-ידי אחד המוסדות הממלכתיים בישראל, שקובעת שרמת הסיכון לעבירות על חוק התכנון והבנייה באשדוד היא הנמוכה ביותר.

צבי צילקר: מעניין.

צבי צילקר: הם לא מבינים?

צבי צילקר: הם לא קוראים?

צבי צילקר: הם לא ביקרו?

צבי צילקר: את זה הם בדקו לפי כמות העבירות ולפי ההתנהגות של העירייה בבתי-המשפט ולפי צווי ההריסה.

צבי צילקר: כדאי שחבריי יראו את החומר ויראו מה אחרים חושבים עלינו באותו תחום.

צבי צילקר: אם יסעו לאילת ויראו כמה עשרות אלפי עבירות נעשות שם, ומדינת ישראל לא פועלת מספיק – ואני בעד הבדואים, שלא תהיינה אי-הבנות, בעד סידור מהיר ככל האפשר – אז כחבר המועצה המחוזית אני זועק לשמים, וזה מבלי לתת שום כיסוי.

צבי צילקר: רבותי, בשלושת הקיוסקים האלה אשמים כל הגורמים, כולל העירייה, כולל ראש העירייה.

צבי צילקר: אני אתן את הדוגמה משני הקיוסקים בחלק הדרומי.

צבי צילקר: מה, עירייה שבנתה כל-כך הרבה לא יכולה לסלק אותם?

צבי צילקר: השנה חתמתי על 30 צווי הריסה.

צבי צילקר: ביום שישי בבוקר פינינו קרוואן ממרכז אשדוד.

צבי צילקר: האם אנחנו לא מסוגלים לפנות את הקיוסקים האלה?

צבי צילקר: מסוגלים.

צבי צילקר: הסברנו למינהל מקרקעי ישראל, שהם בעלי הקרקעות ביחד עם KBI, שלא יכול חוף ים להיות בלי שני קיוסקים שימכרו ארטיק, גלידה ומים לשתות, לא יכול להיות דבר כזה.

צבי צילקר: עיריית אשדוד ביקשה לבנות אך הסתבר שיש מחלוקת בין חברת אשדוד למינהל מקרקעי ישראל.

צבי צילקר: אני אומר לכם דברים שקשה להבין אותם, אף אחד לא מסוגל להבין את זה.

צבי צילקר: ואז היה צריך לצאת מכרז ואנחנו היינו מוכנים עם תוכניות.

צבי צילקר: יצא מכרז ומישהו זכה בו אך הקיוסקים לא הוקמו.

צבי צילקר: ואז אומרים: טוב, תהרוס את שני אלה ותשאיר את כל החוף בלי מקום לשתות ולאכול ובלי שום דבר.

צבי צילקר: יש לנו עדיפויות הרבה יותר חשובות, כמו בתי-ספר וגני ילדים ומבני ציבור שהמדינה לא מספקת.

צבי צילקר: על ועדת הפנים ואיכות הסביבה לדעת שלא במקרה יש כעת שביתה ברשויות המקומיות.

צבי צילקר: אם לנושא הבטיחות בבתי-הספר במקום להעביר מיליארד שקל, וזה הסכום שהיה מוסכם, בפועל הסכום הוא אפס, תדעו לכם שבעוד 2-3 חודשים תהיה הפצצה הבאה, 40 ראשי ערים יעמדו לדין על אסונות בבתי-ספר.

צבי צילקר: אני אומר את זה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה כי אתם חלק מהשלטון, כמוני.

צבי צילקר: עכשיו לגופו של עניין, אנחנו נכווינו עם כל מיני קבלנים שבאו ואמרו: דירות נופש.

צבי צילקר: למזלנו כל האישורים היו מזרחית מקו הכביש.

צבי צילקר: ובסוף שאלנו מה זה דירות נופש, מה ההגדרה של משרד ממשלתי כמו משרד הבינוי והשיכון או משרד התיירות.

צבי צילקר: התוצאה היא שלאף אחד אין הגדרה.

צבי צילקר: למזלנו לא אישרנו דירות נופש מעבר לקו החוף ולא נבנתה אף דירת נופש.

צבי צילקר: חברה קבלנית רצינית מאוד, שיש לה כבר 26 שנים בעלות על הקרקע, ניסתה, הגיעה על המועצה הארצית ושם זה לא אושר לה.

צבי צילקר: אמרו: אם רוצים לבנות את בית-המלון, בבקשה, אתם רוצים לבנות דירות נופש, בבקשה, בתנאי שזאת לא תהיה מכירה.

צבי צילקר: התחילה האינתיפדה, אמרו: אין מכירה של דירות נופש, אין כסף לממן את בית-המלון וגם תיירות לא מגיעה.

צבי צילקר: אז גם שם הכול נעצר וגם שם זה לא נבנה.

צבי צילקר: רק כדי שתבינו, אנחנו קיימנו השנה 50 ישיבות של הוועדה לבניין ערים בכל מסגרותיה.

צבי צילקר: 1,700 יחידות דיור אושרו.

צבי צילקר: אני לא יודע בכמה ערים זה נעשה.

צבי צילקר: כל שנה באים לבתי-הספר ואומרים: תיזהרו שראש העיר לא ייגע בדיונה.

צבי צילקר: תודה לאל, אני כאן מדצמבר 1962 ועוד לא נגענו בדיונה, למרות שזה אזור המתוכנן לבניית מגורים.

צבי צילקר: לא נגענו בדיונה ואין לנו גם תוכניות לגעת בדיונה.

צבי צילקר: תודה לאל לא העלו את הנושא הזה.

יורי שטרן: הם מתחילים להאמין שלא תגעו בדיונה.

צבי צילקר: עובדה שמאז 1962, כבר ארבעים שנה לא נגענו בדיונה.

צבי צילקר: אני רוצה לומר לכם, ואל תבינו אותי לא נכון, אם היום יבוא מישהו וירצה לבנות דירה על הדיונה, אני אתן לו רשיון.

צבי צילקר: אז מה, אני אומר דבר והיפוכו, השתגעתי?

צבי צילקר: אם יבוא מישהו וירצה לבנות דירה בשפת הים, באזור שלו, קרוב למים אני אתן לו.

צבי צילקר: כך אמרתי אבל זה לא נכון.

צבי צילקר: עכשיו אני אסביר לכם מה הבעיה של הרשויות המקומיות.

צבי צילקר: היום אנחנו עומדים מול תביעה של KBI, קבוצת בוני ערים אשדוד, לא רק אנחנו אלא גם באר-טוביה, על 50 מיליון שקל בעניין הדיונה.

צבי צילקר: מדוע?

צבי צילקר: החוק אומר שאם מדינת ישראל החליטה לשנות את האזור שלך, שמיועד למגורים, לעשות אותו ירוק, זה יפה מאוד, זה טוב לציבור אבל מי ישלם את הפיצוי?

צבי צילקר: עיריית אשדוד.

צבי צילקר: 5 שרי פנים כבר אמרו לי: אדון צילקר, אתה צודק.

צבי צילקר: למה אני צריך לשלם פיצויים?

צבי צילקר: עד היום לא הסכמנו לאשר שם בנייה למגורים אבל תבינו מה הנימוקים ומה הסיבות.

צבי צילקר: אנחנו נתנגד לבנייה באזור שמותר על-פי כל דין.

צבי צילקר: אני מדבר על תוכניות מתאר מאושרות ומעוגנות ולא על שינוי ייעוד.

צבי צילקר: אם בחוף היום יש תקלה אחת או שתיים, צריך לבדוק מדוע שר הפנים דאז שכח לחתום על התוכנית – דאז זה לפני 18 או 20 שנה.

צבי צילקר: ואם הוא שכח לחתום על התוכנית ואחרי 20 שנה אנחנו באים עם תוכנית, אז באים ואומרים: רגע אחד, התוכנית ההיא בתוקף.

צבי צילקר: זה שעברו 20 שנה זה לא מעניין אף אחד.

צבי צילקר: אנחנו באים לבית-המשפט ובית-המשפט אומר שיש עוד שנה וחצי מקום לדיון, וכל הוועדות המחוזיות למיניהן מתמהמהות.

צבי צילקר: בוועדה המחוזית לבד התחלפו באותן 6 שנים שלושה מנהלי מחוזות וכל אחד מעביר את זה מיד ליד.

צבי צילקר: אני כבר ביקשתי ואולי זה המקום שוועדת הפנים ואיכות הסביבה תבקש דין וחשבון מחמש או משש הוועדות המחוזיות על כל תוכנית שעומדת למעלה משנתיים, לקבל את מספרה ואת הנימוקים.

צבי צילקר: אני מוכן להיות ננזף כי גם עיריית אשדוד היא לא כולה טלית של תכלת אבל מישהו צריך לדאוג שתוכנית לא תשכב יותר משנתיים.

צבי צילקר: מה שהיה טוב לפני 3 שנים לבתי-מלון, היום לא בא בחשבון.

צבי צילקר: היום בתי-מלון נהפכים לבתי-דירות, ואולי בצדק, ואולי לא בצדק.

צבי צילקר: מה, יחזיקו אותם ריקים?

צבי צילקר: אני רוצה להגיע לנושא נחל לכיש ואסיים בנושא חוק החופים.

צבי צילקר: בנחל לכיש אין יותר הזרמה של ביוב.

צבי צילקר: עד היום לא משרד הבריאות ולא המשרד לאיכות הסביבה החליטו על צורת הפתרון, חוץ מהצינור.

צבי צילקר: לאן הצינור יגיע?

צבי צילקר: אף אחד לא יודע, אם זה יגיע לחוף או יגיע לעומק הים.

צבי צילקר: אם הוא יגיע לעומק הים העלות היא של עשרות מיליוני שקלים ואף אחד לא מוכן לממן שום דבר.

צבי צילקר: אנחנו עירייה נטולת מענק.

צבי צילקר: האם הפתרון הוא להביא את זה לחוף ושהביוב יזרום, אם וכאשר, לאחר שהשקענו בשמורה 130 מיליון שקל?

צבי צילקר: תודה לאל, מאוגוסט כבר שנתיים לא היתה שום תקלה אבל אני רועד מפחד מהיום שתהיה תקלה כי אז זה באמת יהרוס את הכול.

צבי צילקר: אבל אין היום מאיפה להוציא עשרות מיליוני שקלים.

יורי שטרן: מינהל הביוב לא מממן את זה חלקית?

צבי צילקר: מינהל הביוב לא עמד בהבטחותיו השונות ולא החזיר 30%, 10 מיליון שקל.

צבי צילקר: כשנספור את ה-5 מיליון הראשונים אפשר יהיה לדבר על זה.

צבי צילקר: אם הם יתנו 10 מיליון שקלים אנחנו נמצא עוד 10 מיליון שקלים כדי לעשות את זה.

צבי צילקר: ועוד פעם, אני אומר כאן בפני עם ועֵדה, לא ברור האם הפתרון הוא הקו עד החוף.

צבי צילקר: ומה יקרה בחוף?

צבי צילקר: הרי נזהם את החוף.

צבי צילקר: ואם הפתרון הוא קו לעומק הים, אז 10 מיליון שקל זה אולי 25%-30% מהעלות.

לוי שמעוני: לא כדאי לקיים כאן את הוויכוח.

לוי שמעוני: אני יכול לענות לך.

צבי צילקר: אז תסביר לי.

צבי צילקר: אני שואל את ועדת הפנים ואיכות הסביבה, אנחנו מנפיקים היום 12 מיליון קו"ב קולחין.

צבי צילקר: אגודת הקולחין משתמשת ב-6 מיליון קו"ב קולחין.

צבי צילקר: מה אני אעשה עם עוד 6 מיליון קו"ב קולחין?

צבי צילקר: אשתה אותם?

צבי צילקר: לא.

צבי צילקר: אזרים אותם לים?

צבי צילקר: תזרים אתה.

צבי צילקר: אני אעמוד למשפט.

צבי צילקר: צריך להבין שעיריית אשדוד לא יכולה לשתות 6 מיליון קו"ב קולחין.

צבי צילקר: אלה הבעיות שאנחנו מתמודדים איתן יום-יום, וזה גם שייך לוועדת הפנים ואיכות הסביבה, וזה גם שייך לנציב המים ולמשרד החקלאות.

צבי צילקר: אז נייבא מים מטורקיה, זה הפתרון.

צבי צילקר: עכשיו לגבי קווי החוף: רבותי, חייבים לשמור על החוף, נקודה.

צבי צילקר: אין על כך בכלל ויכוח, אני לא רוצה להכביר מילים.

צבי צילקר: אני הייתי נגד העברת איזה קו דימיוני של 100, 200, 300 או 400 מטר.

צבי צילקר: ברחוב הירקון אתה יכול להעביר קו של 4 מטר בלבד, ובחוף ניצנים הייתי מציע לך להעביר קו לרוחב קילומטר.

צבי צילקר: למה 200 מטר?

צבי צילקר: למה שלא ננצל את השטחים האלה 400, 500 או 600 מטר?

צבי צילקר: וגם אצלנו קו של 300 מטר או 400 מטר הוא לא משנה.

צבי צילקר: אם אנחנו לא עוברים את כביש החוף אז בחלק מהמקומות זה יהיה 400 מטר ואני לא צריך את הקביעה שלא לבנות 100 או 200 מטר מקו המים.

צבי צילקר: אני לא נלחם עבור שום דירת מגורים מעבר לקו הכביש.

בני מגדמן: אומרים שגם בית-מלון אסור לבנות בשטח הזה.

צבי צילקר: בית מלון לא טוב?

צבי צילקר: מצידי יכולים לחסל את התיירות במדינת ישראל, עוד לא גמרו לחסל אותה.

בני מגדמן: הם מדברים על מלון דירות.

צבי צילקר: זה לא אותו דבר.

צבי צילקר: בוועדת הפנים ואיכות הסביבה יושבים אנשים שקולים שמבינים שהחוף הוא חשוב מאוד.

בני מגדמן: הם אומרים שבית-מלון זה לא לתועלת הציבור.

צבי צילקר: יכול להיות.

נועה בן-אריה: זה ממש לא נכון.

נועה בן-אריה: אתה יושב בוועדת הפנים ואיכות הסביבה ואומר דבר כזה?

צבי צילקר: לכן אני מציע – ואני מקבל את מה שנאמר פה – הרוחב שנוסף דרומית לנמל, כ-70 מטר עד לפני 3 שנים, ואולי בינתיים נוספו עוד 2-3 מטרים – אנחנו ידענו טוב יותר מכל "הירוקים" שהמרינה לא תפגע בקו החוף כי ידענו שזה הולך ומצטבר וזה לא ייהרס.

צבי צילקר: במקרה צדקנו, מה לעשות.

ניר פפאי: אבל יש "ירוקים" שידעו את זה.

קריאה: איך אתה אומר שצדקתם?

קריאה: חכה עשר שנים, חכה לדורות הבאים.

צבי צילקר: אבל למה לדבר על זה עכשיו?

צבי צילקר: אמרתי שצריך לשקול.

צבי צילקר: זאת לא עבודה פשוטה, זה לא החלטה של ועדה שיושבת אפילו 10 ישיבות ודנה ברצינות ושומעת את כל המומחים ומחליטה על איזה קו דימיוני לכל אורך חופי מדינת ישראל.

צבי צילקר: 100 מטר או 150 מטר – זה דבר מובן מאליו, שלאדם יהיה מקום לשבת על החול, ובאשדוד הוא מקבל את זה, אבל מכאן והלאה צריך להתאים את הקווים האלה למציאות מסוימת.

צבי צילקר: זה דבר אחד.

צבי צילקר: שנית, אם אומרים קווים לחוד ומציאות לחוד – בבקשה, תקבל מדינת ישראל לפצות את אותם בעלי קרקעות שקנו את הקרקע לפני 30 שנים והשקיעו ולא בנו.

צבי צילקר: עכשיו לאחר שהעיר גדלה במשך הזמן, הרי לא כל המדינה נבנתה ביום אחד, תפצה אותם ותסלק אותם?

צבי צילקר: מה אנחנו הולכים לעשות?

צבי צילקר: כרגע אנחנו מציעים לשני יזמים – וזה יהיה לנו קשה כי יש את מינהל מקרקעי ישראל ואת KBI – לפנות את כל מה שהם חלמו לבנות בחוף, להשאיר אותם רק עם החלק המסחרי של שתי קומות או קומה אחת ולתת להם חלקים במקום אחר.

צבי צילקר: החלקים האלה יעברו לרשות הציבור כשטח חום או כשטח ירוק, ואנחנו במרכז העיר "נפוצץ", במקום 2,000 דירות יהיו עוד 200 דירות.

צבי צילקר: אז מה, לא קרה כלום.

צבי צילקר: זה עכשיו נמצא על סדר היום בדיונים, אבל יש עיתונאים שכותבים: "הנה עוד עסקאות נדל"ן מתנהלות באשדוד".

צבי צילקר: מה שלא נעשה, לא לכאן ולא לכאן, זה לא טוב.

צבי צילקר: לכן אני מציע, רבותי, החוק הוא חשוב מאוד, חשוב להגן על חופי הים.

צבי צילקר: יש מקומות שזה קילומטר, יש מקומות שזה יהיה 150 מטר.

צבי צילקר: אלא אם המדינה אומרת: שווה לנו לשלם חצי מיליארד שקל או מיליארד שקל או שני מיליארד שקל כדי לפנות גורמים, לא שקנו בשנה האחרונה לפני החוק אלא שקנו את זה לפני 15 ו-20 שנים ולא בנו, מסיבות הגיוניות, בשל היעדר תוכניות בניין עיר או כי הזמן לא הרשה.

צבי צילקר: מי שקנה בדרום אשדוד לפני 20 שנה לא האמין שהעיר תתפתח בקצב הזה.

צבי צילקר: בצורה כזאת באמת נאפשר לעם ישראל ליהנות מן החופים שלו.

צבי צילקר: כמו שנאמר, עסקאות נדל"ן זה לא דבר טרף אבל לא צריך לעשות עסקאות נדל"ן שיפגעו בחופי הים.

צבי צילקר: תודה.

יורי שטרן: תודה לראש העירייה.

יורי שטרן: קודם כול אני חושב שזה באמת דבר מבורך אם אתה עושה את הקומבינציות עם בעלי הקרקעות ונותן להם שטחים חלופיים.

יורי שטרן: אני חושב שזה דבר נכון מאוד, ואולי במקרים רבים זה מה שנצטרך לעשות.

יורי שטרן: כל העניין הזה של פיצויים לבעלי קרקעות, בדיון בוועדה אנחנו עוד לא הגענו לזה.

יורי שטרן: החוק לא כולל שום מנגנון כזה אבל הנושא עלה ואנחנו נגיע אליו בעוד כמה ישיבות ונראה אם באמת נוצר פה איזה מומנט של פיצויים או לא נוצר, כפי שהמדינה לפחות טוענת.

יורי שטרן: זה ייבדק וזה יחול על אשדוד ועל כל מקום, גם על תל-אביב, שם זה הרבה יותר חמור.

יורי שטרן: על כל פנים, אנחנו לא רוצים שהכול יסתכם בכמה אירועים קטנים כמו ה"קיוקס" אבל זה מאפיין תופעה שאולי במקומות אחרים נפוצה אפילו הרבה יותר מאשר באשדוד.

יורי שטרן: כמו שאמרת, באשדוד יש רק מקרים בודדים.

יורי שטרן: אני מניח שאתה מכיר את החומר טוב יותר מרוב המשתתפים כאן, לפחות יותר ממני.

יורי שטרן: אנחנו נשלח את סיכום הביקור שלנו לוועדה המחוזית שמחר אמורה לדון על הכשרת המבנה.

יורי שטרן: חבל באמת שההתערבות היתה בשלב מאוחר ולכן לא עצרתם את זה כשזה היה עוד בבנייה.

יורי שטרן: לגבי המרינה, יש פה דיעות שונות מה תהיה ההשפעה שלה על המקום הספציפי הזה.

יורי שטרן: באשקלון זה מצמצם באופן ברור את רצועת החוף.

יורי שטרן: אומרים שכל שנה החוף מצטמצם, בערך מטר נעלם בגלל שהחול לא מגיע.

יורי שטרן: שם הפתרונות הם הרבה יותר דחופים.

צבי צילקר: כפי שידוע לך, ההיתר לנמל היובל ניתן כאשר אחד התנאים הוא הוצאת כמויות ענק של חול.

צבי צילקר: אני מקווה שזה לא ישפיע על החוף שלנו.

קריאה: קודם כול שיעשו את זה.

צבי צילקר: עושים את זה כל שנה, מעבירים חול מהצד הדרומי לצד הצפוני.

יורי שטרן: דבר אחרון, לגבי בתי-המלון.

יורי שטרן: כמו שאמרתי, יתחשבו בוודאי בצורך - - -

נועה בן-אריה: זה כתוב בהצעת החוק.

נועה בן-אריה: הצורך בתיירות כתוב גם ברחל בתך הקטנה בדברי ההסבר.

יורי שטרן: נאמרו כאן דברים שאין להם שום בסיס.

יורי שטרן: אבל גם בתי-מלון יצטרכו לעמוד בכמה וכמה דרישות, כמו לא לסתום את אופק הים, כמו להשאיר מעברים לאוורור.

יורי שטרן: בחרנו לסיים את הביקור דווקא כאן אולי כדי לצאת בהרגשה טובה, שאולי לא מוצדקת לגבי שאר המקומות.

יורי שטרן: אין ספק שבתקופה שאתה מנהל את העיר אשדוד קיבלה תפנית חיובית מאוד בהתפתחותה, ויחד עם זה נוצרו בעיות נוספות, שבחלק מהן אנחנו נשמח לעזור.

יורי שטרן: בכל הנוגע לנחל לכיש אני חושב שצריך לקיים על כך ישיבה נפרדת, אולי עם מינהל הביוב.

יורי שטרן: אם למינהל יש חובות כלפיכם אולי נוכל לסייע לכם להשלים את הפרשה הזאת על-ידי לחצים מהכנסת.

יורי שטרן: נראה אם זה צינור או פתרון אחר, אבל זה מטריד אותנו מאוד.

יורי שטרן: גם במקומות אחרים אנחנו טיפלנו כמה פעמים בנושאים דומים, בפרט אחרי הזרימה הגדולה של הביוב בתל-אביב, וההתייחסות שלנו לנושא הזה היא רצינית מאוד.

יורי שטרן: קודם כול, תודה רבה.

צבי צילקר: אני מתנצל שאני צריך לעזוב.

צבי צילקר: אילו ידעתי שהדיון יתקיים כאן אז היינו דואגים לארוחת צהרים גדולה יותר, אני באמת מתנצל.

צבי צילקר: הייתי בטוח שאכלתם באשקלון.

צבי צילקר: תודה רבה.

לוי שמעוני: רבותי, אנחנו נמשיך בדיון ונעלה עוד בעיות, נביע את דעתנו בנושאים נוספים, כולל העניין של המרינה.

לוי שמעוני: אני חושב שכדאי שאנשים יתבטאו ויאמרו את דעתם, מי שרואה בזה חיסרון ומי שרואה בזה יתרון.

יעקב ניר: הייתי רוצה להתייחס לנושא הכללי של מה שנקרא מרינות בארץ.

יעקב ניר: לדאבוני הרב, שלושת המרינות האחרונות שנבנו בארץ הן במידה רבה סוסים טרויאנים.

יעקב ניר: זאת אומרת, לוקחים את התוכנית הבסיסית של משרד הפנים, תוכנית המתאר הארצית, ואומרים: לי מגיעה מרינה.

יעקב ניר: ואז ראו מה שקרה בהרצליה, הרסו את מרב החוף הטוב, חוף הנכים ודרומה בהרצליה, 850-900 מטר.

יעקב ניר: אם כבר עושים את זה, במקום שיהיו שם 1,600 מקומות עגינה בקושי יש 650.

יעקב ניר: אני לא מדבר על הצד הכלכלי, שמדינת ישראל הפסידה אולי 250-300 מיליון דולר.

יעקב ניר: אנחנו מדינה "עשירה", מותר לנו לעשות את זה.

יעקב ניר: אני מדבר רק על כך שעכשיו ניתן לראות מרינה חצי ריקה, וגם באשקלון המרינה חצי ריקה.

יעקב ניר: המדינה מאפשרת לנדל"

יעקב ניר: ניסטים לקבל כתמורה על הבנייה קטעים רציניים מאוד של קרקע.

יעקב ניר: אני רואה בזה סוס טרויאני, זאת אומרת שגם עיריית אשדוד הפסידה וגם מדינת ישראל הפסידה, שלא נדבר על הנזקים הסביבתיים.

יורי שטרן: אני חושב שאנחנו ננסה לסכם את הדיון כי אנחנו כבר מגיעים לנושאים שלא נוגעים דווקא בנושא הסיור הזה, נושאים כלליים יותר.

דניאל מורגנשטרן: אני מבקש להעיר הערה קצרה.

דניאל מורגנשטרן: לאורך כל היום שמענו את המנטרה "מלונאות, דירות נופש, כפרי נופש – כולם צריכים להיות כמה שקרוב יותר לקו המים, ממש על קו החוף".

דניאל מורגנשטרן: רבותי היקרים, אני חושב שצריך להשתחרר מזה.

דניאל מורגנשטרן: אנחנו מכירים מקרים בעולם שמלונות ומלונות נופש וכפרי נופש לא נמצאים על חזית הים, לא נמצאים בקו המים.

דניאל מורגנשטרן: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, יש פה "סיטי".

דניאל מורגנשטרן: ה"סיטי" של אשדוד – הכיוון שלו נפלא, הוא בדיוק כמו שזה צריך להיות בעיר ים תיכונית, הכיוון שלו ממערב למזרח.

דניאל מורגנשטרן: הוא צריך להיות המוקד של בתי-המלון בעיר אשדוד.

קריאה: אבל המרינה קמה והיא בכייה לדורות.

דניאל מורגנשטרן: באשדוד דיברתי מספיק נגד המרינה, שם היא מיותרת.

דניאל מורגנשטרן: אבל בתי-המלון צריכים להתחיל להיות עם הפנים לעיר ולא עם הפנים לים.

קריאה: הבעיות של אשדוד הן אחרות.

דניאל מורגנשטרן: דרוש כאן שידוד מערכות, זה הכול, חשיבה קצת חדישה.

יורי שטרן: אני רוצה לסכם את מסקנות הדיון.

יורי שטרן: 1) אנחנו מודים כמובן לכל מארגני הסיור, ל"מגמה ירוקה", לרשות הגנים הלאומיים, למשרד לאיכות הסביבה שעזר לנו רבות, לארגונים "הירוקים" של אשקלון ושל אשדוד, למועצה האזורית חוף אשקלון, לכל המתנדבים שבאו לסייע ולעיריות שקיבלו אותנו יפה מאוד.

יורי שטרן: 2) אחד הנושאים המרכזיים ביותר שעלו היום בסיור הוא האיזון הנכון בין השימושים המסחריים של החוף, על מנת ליצור אותן הכנסות שיכולות לממן את השימור ואת הניקיון ואולי אפילו את פעולות השיקום.

יורי שטרן: בקטע הזה אנחנו נצטרך להמשיך לדון.

יורי שטרן: ראינו את הבעייתיות האמיתית בעניין הזה.

יורי שטרן: אין פה שחור ולבן, יש פה באמת צורך למצוא איזון בין שני צרכים שחייבים ללכת ביחד, אחרת או שלא יהיה כסף לחופים או שלא יהיו חופים.

יורי שטרן: 3) בנושא הספציפי של הקיוסק אנחנו נוציא מייד מכתב לוועדה המחוזית, שלאור ההתרשמות שלנו בסיור הזה אנחנו מבקשים לא לתת שום הכשר בדיעבד לחריגה גסה מהרישוי שניתן.

יורי שטרן: שמענו את הדיעות גם של הארגונים וגם של העירייה – וראש העירייה הוא גם ראש הוועדה המקומית לתכנון ובנייה – ולכן אנחנו תומכים בעמדתכם ומבקשים מהוועדה המחוזית לא לשנות את ההחלטות של הוועדה המקומית אלא להיפך, להיות גוף שיבטיח את אכיפת החוק.

יורי שטרן: 4) בנושא נחל לכיש, נקיים פגישה או התייעצות מיוחדת, ואולי אפילו ישיבה, כדי לסייע למצוא בזה פתרון.

יורי שטרן: 5) ההמלצה הראשית שלנו נוגעת לשני עניינים: נושא שיקום החופים בעניין תנועות החול, ונושא שימור העתיקות החופיות.

יורי שטרן: א) בעניין הראשון ביקשנו מהמשרד לאיכות הסביבה לרכז את כל החומר, את כל העבודה, ויחד עם המשרדים האחרים להגיע להמלצה כללית כלשהי לרשויות שבהן קיימת הבעיה הזאת.

יורי שטרן: גם אם זה תוצאה של טעויות העבר, בחלק הגדול כבר אי אפשר לטפל אבל אנחנו צריכים לטפל בתוצאות.

יורי שטרן: בטיפול בתוצאות אנחנו מבקשים שתינתן המלצה כללית, שלא כל עירייה תתמודד עם זה לבד, ואז גם נצטרך ליצור מנגנון כלכלי כדי לאפשר את הפעילויות האלה.

יורי שטרן: ב) אנחנו מבקשים מרשות העתיקות באותה מידה לרכז את כל העבודה, שכבר התחילה, בעניין הצלת העתיקות, ערים עתיקות ונמלים עתיקים על חוף הים.

יורי שטרן: גם ההמלצה הזאת צריכה לכלול איזה כיוון כלכלי, מעבר לכיוון המקצועי.

יורי שטרן: אנחנו נקיים יום עיון עם איגוד ערי החוף על שני הנושאים האלה, הצלת החופים והצלת העתיקות על החופים.

יורי שטרן: זה אולי ייתן עוד במה לחילופי דיעות בפרטים השונים של חוק החופים.

יורי שטרן: אלה נראות לי עיקר המסקנות שלי מהסיור הזה.

יורי שטרן: אם מישהו רוצה להמליץ על משהו נוסף, בבקשה.

דן סתו: אני חושב שחשוב מאוד לקיים יום עיון עם מהנדסי הערים ועם ראשי הערים לאורך החוף.

דן סתו: אני חושב שאחד הנושאים, ואולי הנושא העיקרי שצריך לדון בו, הוא מערכת היחסים בין העיר והחוף.

דן סתו: לא רק העניין של הצלת החוף אלא מה צריכה להיות מערכת היחסים בין העיר והחוף.

יורי שטרן: אני מקבל את זה.

יורי שטרן: חוק שמירת החופים צריך להסדיר את מערכת היחסים, לתת לה מסגרת בסיסית.

יורי שטרן: שני הדברים הספציפיים – הצלת החוף והצלת העתיקות – מחייבים החלפת דעות ולימוד מהניסיון של אחרים.

יורי שטרן: בתוכניות השונות הקשורות לים התיכון, התוכניות הבין-לאומיות, קודם כול של האיחוד האירופי, יכול להיות שיש כסף לחלק מאותן פעילויות שאנחנו מדברים עליהן, כך אני לפחות מקווה.

יעקב ניר: בעיקר למחקרים, אם יש.

יורי שטרן: למחקרים ואולי גם לפעולות הצלה.

דניאל מורגנשטרן: באף מדינה אחרת זה לא כל-כך אקוטי כמו אצלנו.

יורי שטרן: זה צריך להיות ה-case שלנו מול אותם המוסדות.

יורי שטרן: הם מדברים על הים התיכון כאגם אחד שקשור לתרבות האנושית ואנחנו יכולים לציין את המצוקה המיוחדת שלנו כמדינה הכי צפופה, שמתמודדת הכי קשה עם האינטרסים המנוגדים שקשורים לחוף הים.

יהונתן סביון: רציתי לומר את הדברים על-יד ראש העיר וצר לי שהוא הלך.

יהונתן סביון: בנחל לכיש יש את אחת הבעיות הקשות ביותר שצריך לטפל בה בדחיפות.

קריאה: תהיה פגישה מיוחדת בנושא הזה.

רות רוטנברג: רציתי לבקש לצרף לסיכום, ברשותך, בהקשר למה שהזכרת, לאיזונים בין הצרכים הכלכליים ובין שימור החוף וגם מתן אפשרויות, לציין במפורש את מה שראינו כל-כך בולט, את עניין המעבר החופשי לחוף והאפשרות לגבות כסף.

יורי שטרן: זאת בהחלט המסקנה שלנו, שהמעבר החופשי הוא אחד העקרונות החשובים בחוק.

יורי שטרן: ראינו שזה כלל שצריך להתקיים בכל שימוש שהוא.

רות רוטנברג: וצריך לחבר את העניין של דמי החנייה לחנייה ולא לגישה לים.

לוי שמעוני: לא רק זה, אני מציע שכאשר תדונו בנושא המלונות תכללו סעיף שיבטיח את מעבר הציבור גם אם בית-המלון יהיה סמוך לשפת הים.

קריאה: גם בשמורות טבע ובגנים לאומיים צריך להיות מעבר חופשי.