הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2004-12-01 09:00

יחיאל חזן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, בנושא השימוש הקל בחומרים בעלי השפעה מסממת כגון גז הצחוק.

יחיאל חזן: אבקש שכל מי שמדבר יציג את שמו ואת התפקיד שהוא ממלא כאשר הוא מקבל את רשות הדיבור.

יחיאל חזן: לשמחתי, הבוקר במדינת ישראל יש מודעות גדולה יותר בעניין של השימוש בסיגריות.

יחיאל חזן: משרד הבריאות עשה כיברת דרך גדולה מאוד בתחום הזה, אני חושב שגם לאזרח הרגיל הסברה בשימוש בסיגריות שזה מזיק לבריאות, גם יכולה לסייע לנו, כדי שניאבק בשימוש בסמים, לפחות מבחינת ההסברה.

יחיאל חזן: לעצם העניין.

יחיאל חזן: אני, וכולנו, נתקלים מדי יום בכותרות בכלי התקשורת השונים, וגם בתופעות שאנחנו שומעים עליהם חדשות לבקרים כל פעם, כיצד בני נוער מוצאים את עצמם כל פעם מחדש, כאשר הם משתמשים בחומרים בעלי השפעה מסממת כמו גז צחוק.

יחיאל חזן: אני יודע שבוועדה לפני כחמישה-שישה חודשים, יושב ראש הוועדה הקודם קיים דיון בנושא של השימוש בגז צחוק.

יחיאל חזן: אבל לא נדבר רק על גז הצחוק, אלא על כל מה שממכר, או כל מה שיש לו השפעה מסממת והוא נמכר לכל דיכפין בפיצוציות.

יחיאל חזן: אני רוצה להעיר שהפיצוציות זו רעה חולה היום בחברה.

יחיאל חזן: מה שבעבר היה קיוסק שהיה טוב לשירות האזרח לקנות גזוז או לקנות ממתקים, הפך היום בתוך הפיצוציות, מתחת לאיצטלא שנמכרים שם דברים עם רשיון, נמכרים היום שם חומרים מסממים.

יחיאל חזן: בקרב בני הנוער וגם בציבור יש תחושה שזה מותר, זה בסדר, זה לא בעייתי.

יחיאל חזן: קראתי חומר על הנושא הזה, גם ממזכר של המשטרה שהכינה בעבר, אני עדיין לא יודע מדוע השלטון המקומי לא עושה בעניין הזה.

יחיאל חזן: אני יודע שעיריית תל אביב וגם עיריית הרצליה פעלו ופועלים, ומתחילים אולי לפעול ביד קשה יותר.

יחיאל חזן: יש פה עניין של רישוי עסקים שהם יכולים לשנות את המצב, אבל בפועל ישנו מצב קשה מאוד היום, שפוגע בעיקר בבני הנוער.

יחיאל חזן: אני חושב שאולי אנחנו צריכים לעשות יותר מכל אחד אחר.

יחיאל חזן: אנחנו כוועדה והכנסת, צריכים לעשות הכל כדי לשנות את המצב.

יחיאל חזן: לצערי הרב, כאשר ילד או נער ניגש לקנות ממתק, הוא נתקל בשלטים מאירי עיניים, על חומרים שונים ומשונים כביכול שהם חוקיים.

יחיאל חזן: ביקשתי להזמין את הנציג של השלטון המקומי, עדי אלדר, אבל אני לא רואה שהוא הגיע.

יחיאל חזן: אבל ישנו פה נציג השלטון המקומי, ראש עיר לשעבר, ומייד נשמע אותו.

יחיאל חזן: מדוע אתם לא עושים יותר?

יחיאל חזן: מדוע לא מחלטים רשיון עסק לחנות שבעצם מוכרת סמים קלים בעלי השפעה קשה על הבריאות של הנוער.

יחיאל חזן: מדוע לא מחלטים את הרשיונות, אם תוכל לעזור לנו, אשמח מאוד.

יחיאל חזן: האם תוכל לסייע בידי החברים כאן?

יחיאל חזן: האם מה שאמרתי זה נכון?

יחיאל חזן: אם תוכל להאיר על העניין קצת יותר.

פיני קבלו: אני נציג הקשר עם השלטון המקומי, לשעבר ראש עיריית בית שאן.

פיני קבלו: עסקתי בזה הרבה מאוד שנים, הקמתי יחידה מיוחדת בנושא נגע הסמים.

פיני קבלו: ההתייחסות היא יותר לכל הנושא של הפיצוציות, וכל מה שקורה בתחום הרשויות.

פיני קבלו: ההודעה על הפגישה הגיעה אלי אישית רק אתמול, על מנת להזמין את יושב ראש השלטון המקומי, ואני מתנצל על כך שבגלל התראה קצרה הוא לא יכול היה להגיע.

פיני קבלו: אני בכלל חושב שאם יש מקום לקיים דיון עם כל הנהלת השלטון המקומי, נזמין לפה ראשי רשויות, ונתייחס התייחסות גם לנגע הסמים וגם לכל התופעה של הפיצוציות.

פיני קבלו: אני מוכן לקחת את זה על עצמי ברגע שייקבע מועד, ונתאם את זה עם יושב ראש השלטון המקומי יחד עם כל ההנהלה.

פיני קבלו: נדאג שכולם יגיעו לכאן, ואז נוכל לקיים דיון רחב יותר ופורה יותר בתחום הזה.

פיני קבלו: הבעיות בשלטון המקומי בשנים האחרונות הן בעיות של קיום כלכלי.

פיני קבלו: בשנה האחרונה בעיקר, במה שעסקו ראשי ערים זה בהישרדות, וכל התופעה הזאת.

פיני קבלו: אבל אני חושב שרשויות לא נותנות רשיונות לפיצוציות או לכל דבר אחר, מבלי שמתייחסים למוצרים שמוכרים בהם.

פיני קבלו: כל התופעה של הגת ודברים אחרים שנכנסו לתוך פיצוציות, לא מופיע ברשיון.

פיני קבלו: כשאתה נותן רשיון עסק למישהו, הוא מתאר אותו כקיוסק, הוא לא מציג מה הוא הולך למכור שם, אם זה במבה או כל דבר אחר.

פיני קבלו: לכן בהגדרה של מתן רשיון - רשיון לקיוסק או למכירת משקאות או מכולת או כל דבר אחר, בעניין הזה אין לרשויות מספיק כוח אדם על מנת לאכוף.

פיני קבלו: ראיתי שעיריית תל אביב עוסקת בזה, לקחה על עצמה יחד עם המפקחים והפיקוח שיש לה.

פיני קבלו: יש עיריות שיכולות להרשות לעצמן מבחינת היקף פקחים, יכולים לטפל בכל הנושא הזה של מה שנמכר שם.

פיני קבלו: אם כאן בוועדה יוחלט, או כל דבר אחר שיוחלט, על מנת לעשות גיוס בקרב השלטון המקומי בתוך הפיצוציות, או בכל דרך אחרת בנושא של סמים, אני בטוח שכל הרשויות יטפלו בזה ויעסקו בזה.

פיני קבלו: כראש עיר, ראיתי בזה את אחד הדברים החשובים, ולכן עסקתי בזה.

פיני קבלו: ביום שהקמתי יחידה הדברים השתנו.

פיני קבלו: יש יחידות שמטפלות ומסייעות ועוזרות, ולא תמיד יש הצלחה.

פיני קבלו: נכון שזה תחום מאוד קשה, ככל שאתה משקיע, בסופו של דבר קשה מאוד להחזיר אנשים, כי האחוזים קטנים מאוד.

פיני קבלו: אין לנו גם את הכלים או את כמות הכסף על מנת לעזור לאותם אנשים.

פיני קבלו: לכן אנחנו מוכנים להירתם ולהתגייס אם נקבל ונזכה לשיתוף פעולה של הגופים, החל ממשטרת ישראל שאנחנו, השלטון המקומי, משתפים איתה פעולה, ומנסים להתמודד עם אותם אנשים מבלי לערב את המשטרה, אם זה בתחום בית הספר, או בכל תחום אחר, על מנת לנסות להתמודד ולטפל בתוך כתלי בית הספר, מאשר פתיחת תיקים וכל דבר אחר.

פיני קבלו: אנחנו נהיה שותפים נאמנים לכל דבר שנידרש.

פיני קבלו: אני רוצה לברך אותך, היות ואתה עומד בראש הוועדה וזאת הוועדה הראשונה.

פיני קבלו: אני זוכר את הדיון האחרון שהיה כאן, הוא נסב סביב הנושא של חוסר ההיענות של חברי הכנסת.

פיני קבלו: היה מצב שיושב ראש הכנסת רצה לבטל את הוועדה הנוכחית, אני שמח שאתה עומד בראשה וממשיך.

פיני קבלו: אני מקווה שניתן לה תוכן, וניצוק לה תוכן.

פיני קבלו: בעניין הזה ביום שניקרא, אני אביא לכאן את כל ראשי הרשויות, יחד עם הנהלת הרשות המקומית, יחד עם משטרת ישראל, ונקיים איזשהו שיח גדול איך עוסקים בזה, איך מחזקים את זה, ואיך אוכפים את כל הנושא הזה של הפיצוציות וגם הנושא של נגע הסמים.

פיני קבלו: תודה.

אלחנן משי: אני מנהל אגף רישוי עסקים בעיריית תל אביב.

אלחנן משי: בשבוע האחרון ריכזתי את הקמפיין התקשורתי שהיה סביב מלחמת הפיצוציות.

אלחנן משי: קודם כל יש תקווה, מוזר אבל העניין הזה החזיק בתקשורת כמעט שבוע.

אלחנן משי: באותו שבוע היה רפול, היה דו"ח העוני, והם שרדו בקושי חצי יום.

אלחנן משי: העניין של הסמים החזיק הרבה מאוד זמן.

אלחנן משי: התקשורת לא אדישה לזה, הם המשיכו לנהל את הקמפיין, העיריה החליטה להתעסק עם זה.

אלחנן משי: בעניין הפיצוציות – בעיר כמו תל אביב שמדובר על מעל 1,000 פיצוציות או קיוסקים, או מין מכולות ליליות כאלה, ומגוון עצום של עסקים, הרוב לא עוסקים בזה.

אלחנן משי: צריך לזכור שאמרו פה הפיצוציות זה אסון, הרוב לא עסקו.

אלחנן משי: אני יכול לספר קוריוז שניסו שלושה ימים לחפש בערוץ 10 בעל פיצוציה שיסכים לבוא לדבר משהו בזכות העניין ולא מצאו.

אלחנן משי: רובם אמרו אנחנו לא עוסקים - - -

יחיאל חזן: סליחה על ההפרעה, אני בעצמי דיברתי עם בעל פיצוציה שאני מכיר אותו, שיבוא לפה.

יחיאל חזן: הוא אמר, תשמע יחיאל, אני לא רוצה להתעסק בזה, נכון אני מוכר, אבל עזוב אותי.

אלחנן משי: הרוב אמרו - אם יפסיקו אנחנו נשמח.

אלחנן משי: קשה היום למצוא בעלי פיצוציות, אנשים שיבואו וידברו בזכות העניין הזה, זה עניין די נדיר.

אלחנן משי: כך שיש בהחלט בשטח בשלות של רוב בעלי העסקים האלה, לא לעסוק בזה אם זה לא יהיה חוקי.

אלחנן משי: אבל הבעייה הכי גדולה שלנו מבחינת אכיפת החוק, ואולי תחום החגיגת קצת השתנה, שאנשי העירייה אינם מסוגלים במגוון הסוכריות, הכדורים והדברים שמוכרים, לבוא ולהגיש נגדו משהו שהוא לא פלילי.

אלחנן משי: הוא מוכר כדור, וכשאתה מגיע לחוק רישוי עסקים, זה חוק פלילי.

אלחנן משי: וכשאתה בא לבית משפט, אתה צריך להוכיח שהקופסא עם הצבעים האלה היא משהו אסור או מסוכן, היא לא סוכרייה, ולצורך זה, זו עבודה הרבה יותר מורכבת שמחייבת גם את ההתמחות של המשטרה, ולכן העירייה מתקשה לאכוף.

אלחנן משי: יותר מזה, כלי העישון, הבנגים למיניהם שאותם מוכרים בראש חוצות, הם לכאורה בחנות פריטים טעוני רישוי.

אלחנן משי: הוא מוכר ואזה שהוא יכול להגיד שזה לפרחים, וכשאתה מגיע לבית משפט, כל ההרגשה הטובה וכל התחושה של זה היא לא מספיקה, ולכן בהחלט הוועדה הזאת יכולה לתת קפיצת דרך, שבקיוסקים יהיה אסור למכור גם כלי עישון ואותם אביזרים שמשתמשים.

אלחנן משי: אני אומר מהם אותם דברים שיעזרו לרשויות לאכוף, צריך לזכור שבסוף כל הדברים האלה קטנים כגדולים מגיעים לבית משפט, ושם חוקי המשחק הם אחרים.

אלחנן משי: שם יש את חוקי הדין הפלילי שצריך למצוא הוכחות וכדומה.

אלחנן משי: המכה השנייה שהוזכרה כאן ברמז, ועליה לא רואים פתרון, היא מכת גז הצחוק.

אלחנן משי: מי שראה את מה שקורה באזור הדיסקוטקים, הוא פשוט דבר מטורף לחלוטין.

אלחנן משי: מדובר באלפי בני נוער שבערבים מסממים אותם עם גז הצחוק הזה, זה עולם תחתון שלאחרונה בתל אביב כבר היו דקירות במלחמות ביניהם, והיו יריות גם ביניהם.

יפעת שטיינברג: לגבי הילדה בת 12 זה היה ליד פיצוציה.

אלחנן משי: יורים אחד בשני, כאשר המלחמה היחידה שניתנת היום לעשות נגד זה, היא לפי חוק רישוי עסקים רוכלות, אתה מנסה לתפוס אותו כרוכל גז, אבל זה מאוד לא אפקטיבי, ואין לזה את ההיבט הפלילי שמאפשר למשטרה לקחת אחד כזה, לשים אותו 48 שעות במעצר לחקירה, והתופעה היא פשוט איומה.

אלחנן משי: לא צריך לבוא בלילה, בבוקר בשעה 11:00-12:00, אתה רואה רחבה מלאה בלוני גז, הם מסוממים.

אלחנן משי: אפשר אולי לספר קוריוז, בקיץ העיר הוצפה בתיירים צרפתיים.

אלחנן משי: קיבלנו תלונות מבתי המלון שתיירים צעירים הגיעו חבולים, איבדו את הדרך, נתקלו, נפלו.

אלחנן משי: וחלקם ראשי קבוצות אמרו, אנחנו לא נבוא יותר לפה, מפני שהתחיל להיות מסוכן.

אלחנן משי: מתייחסים לזה כאילו כלום, ואילו אצל רופא השיניים בודקים את זה במיליון עיניים איזה ריכוז בדיוק לתת.

אלחנן משי: הם פשוט שותים את זה ללא הכרה, ללא הגבלה, שניים-שלושה בלונים.

אלחנן משי: אם תשאל אותי, זו קטסטרופה אמיתית, הם אחרי כך עולים על רכב ונוהגים.

אלחנן משי: זה פשוט המוני, מדובר באלפים, ומי שיילך ויבקר ליד דיסקוטק כזה בבוקר, בשעה 7:00-8:00 בבוקר יראה את זה, וזה מחריד.

אלחנן משי: ולכן יש מקום לוועדה הזאת למצוא דרך לתת כלים מאוד אפקטיביים להפסיק את הטירוף הזה.

אלחנן משי: עיריית תל אביב החליטה לנסות להתלבש על שני הדברים.

אלחנן משי: בתחום גז צחוק, פשוט מטפלים כרוכלות.

אלחנן משי: אבל מחסני העירייה מתמלאים בבלונים כאלה, והראו את זה בתכנית "עובדה" עד כמה קל לקבל כאלה חדשים.

אלחנן משי: יכול להיות שהיה צריך להפוך את זה במשרד הבריאות, יצרנים שמוכרים את זה למי שאינו מורשה, הוא יטופל.

קריאה: להיכנס לפקודת הרוקחים.

אלחנן משי: צריך למצוא דרך לעצור את צינורות הכניסה, כי הגת נמכר בסוף, והוא מגיע אליהם, לא גונבים אותו.

קריאה: הוא אסור מכירה לא על ידי רופא עם רישיון.

אלחנן משי: פנינו בעניין הזה גם לשר הבריאות.

אלחנן משי: שר הבריאות אמר שהוא ישמח מאוד אם המשטרה תמצא לזה פתרון.

אלחנן משי: משר המשטרה לא קיבלנו תשובה.

אלחנן משי: אנחנו משוועים שימצאו לזה פתרון חוקי, שיאפשר למי שמוכר את זה לתת לו בומבה, להכניס אותו לאן שצריך להכניס אותו, כדי שהעניין הזה ייפסק, כי זה אסון ממש.

איתן גורני: סגן מנהל הרשות הלאומית למלחמה בסמים.

איתן גורני: המשפחה הזאת של החומרים מכילה כאלף חומרים.

איתן גורני: חלקם נפוצים יותר, חלקם נפוצים פחות.

איתן גורני: זה יכול להיות טיפקס, דבק מגע, ספריי לצביעת שיער.

איתן גורני: יש לנו חוברת שהפצתי בין כולם, אנחנו לא רוצים לתת רעיונות, אבל גם גז בישול, בנזין, אפריון, כל החומרים האלה, המשותף להם שהם נמצאים בשימוש עצום.

איתן גורני: הם לא חומרים שאתה יכול לאסור על השימוש בהם, כי זה לא פרקטי, לא מעשי.

איתן גורני: לכן הם לא נכנסו למסגרת האיסור של סמים מסוכנים בחוק.

איתן גורני: כי כשמכניסים את הסמים בחוק, צריכים להיות כאלה סמים, שהמשטרה תוכל וגם הרשויות האחרות תוכלנה להילחם בהם בצורה אפקטיבית.

איתן גורני: המלחמה בסמים האלה, שאנחנו מדברים עליהם, החומרים הנדיפים והמסיסים למיניהם, צריכה להיעשות בדרך אחרת.

איתן גורני: אז בחלק מהם אפשר להילחם גם בפקודת הרוקחות, להגביל את המכירה דרך רישוי עסקים.

יחיאל חזן: למה לחכות?

יחיאל חזן: למה חיכיתם עד עכשיו?

איתן גורני: אף אחד לא מחכה.

יחיאל חזן: כמו שנאמר כאן, רק עכשיו פתאום עוררו כולם את העניין של המכירה בפיצוציות.

יחיאל חזן: למה רק עכשיו?

איתן גורני: את החוברת הזאת הפצנו בלמעלה ממאה אלף עותקים בבתי ספר, לא היום ולא במהדורה אחת או שתיים.

איתן גורני: יש כאן מערכה כפולה, מצד אחד זו מערכה של אכיפה שצריך לפי פקודת הרוקחים, ואני לא רוצה לקחת את מה שהמשטרה רוצה להגיד, את מה שמשרד הבריאות רוצה להגיד, על מה שהם עשו, מה שהם עושים ומה שצריך לעשות.

איתן גורני: כולנו מסכימים שצריך לעשות הרבה יותר.

איתן גורני: כדרכם של דברים שעולים בפירסום, בעיתונות, ויש כמה מקרי אסון, או דברים כאלה, כולם מתעוררים.

איתן גורני: כמו עם החגיגת, ביקשנו להכליל אותו בפקודת הסמים ואותו אפשר בגלל הקטינון שבתוכו.

איתן גורני: כבר ביקשנו לפני למעלה משנה, ממיקי אריאלי, אך הדבר נסחב ונסחב.

איתן גורני: קרו כמה מקרי אסון, תוך שבועיים זה היה בפקודה.

איתן גורני: אז חבל שכך הדברים נעשים, אבל לצערי במדינה שלנו, זה לא רק בגלל הרשות למלחמה בסמים, אנחנו כן דוחפים, ולא רק בגלל משרד הבריאות, ולא רק בגלל המשטרה.

איתן גורני: הדברים פה עובדים ולא רק כאן בשיטת ה"סמוך" ו"הברוך".

איתן גורני: יש ברוך רצים, אין ברוך לאט לאט.

איתן גורני: יש פעולה משותפת עם המשטרה, מיקי דיבר עליה, יש פעולה שלנו שאנחנו אוכפים.

איתן גורני: העבודה העיקרית היא עבודה חינוכית.

איתן גורני: ניתן עוד דוגמה, גז בישול, הליום.

איתן גורני: אם תראו בחוברת שחילקתי לכולם, יש כאן תמונה של שימוש במאה ה-18 בגז הצחוק למסיבות.

איתן גורני: כלומר, לא המצאנו כלום.

איתן גורני: אנחנו היום במאה ה-21 וזאת קריקטורה מהמאה ה-18.

איתן גורני: השתמשו בחומרים האלה כבר לא מהיום, הם חומרים קלים וקל להשיג אותם.

איתן גורני: תכניס את גז הצחוק, אז יהיה גז הבכי.

איתן גורני: זאת אומרת, אין סוף לדברים האלה.

איתן גורני: אין סוף לחומרים שאתה יכול לפתח.

יחיאל חזן: מה אתה מציע?

איתן גורני: אני מציע שתי זרועות.

איתן גורני: זרוע אחת, זו הזרוע שאנחנו מדברים עליה פה והיא זרוע האכיפה, על ידי חוק רישוי עסקים כמה שאפשר, על ידי הגבלה בפיקוח על המכירה של החומרים.

איתן גורני: היום צריך למכור את גז הצחוק לרופא שיניים.

איתן גורני: בא בן-אדם, מראה תעודה, מישהו יכול ללכת ולבדוק אם התעודה מזוייפת, אם היא לא נכונה, ומוכרים.

איתן גורני: אז צריך להתלבש על העסק הזה, צריך גם להתלבש על אלה שעומדים על יד המסיבות בחוץ ומוכרים, כי גם להם אסור למכור את זה.

איתן גורני: רואים שהם לא מוכרים את זה לרופאי שיניים, הילדים האלה שנכנסים.

איתן גורני: אבל מצד שני, בלי פעילות חינוכית מאוד מעמיקה, שאנחנו כבר היום מתחילים ללמד ילדים בגן, בתכנית חינוכית שאומרת, אל תיקח לגוף חומרים שמזיקים שאתה לא יודע בדיוק מה הם עושים לך.

איתן גורני: את זה צריך לתקוע בראש של הילדים.

איתן גורני: כי בראש של הילדים שילד לא יקח אקמול, בלי שהוא יודע שזה אקמול, וייצרו אותו בחברה זו וזו, ורואים איך מייצרים בבית חרושת נקי ומסודר.

איתן גורני: ומצד שני, הוא לוקח כדור של חגיגת שייצרו אותו במטבח או באמבטיה, או אלוקים יודע איך, ואף אחד לא יודע מה יש בפנים, כמה יש בפנים, ומה זה בדיוק עושה הכדור הזה.

איתן גורני: אם הכדור הזה, שהוא לוקח היום, דומה לכדור שהוא יקח בעוד שבועיים.

איתן גורני: יכול להיות שזה שהוא לקח היום הוא כדור חלש, ובעוד שבועיים שבישלו את זה בתוך סיר אחר.

איתן גורני: הייתי רוצה לבקש מהמשטרה, תביאו פעם לראות את הסרטונים שיש לכם, של המעבדות שבהם מייצרים את כל החומרים האלה.

איתן גורני: זה לא בית חרושת טבע המעבדות האלה, תראו איך אנשים צעירים, לוקחים את כל החומרים האלה בפה.

איתן גורני: גז הצחוק, מישהו שלוקח כזה בלון יודע מה יש בפנים?

איתן גורני: אולי זה לא גז הצחוק, אולי זה משהו אחר.

איתן גורני: אמרו להם, לוקחים, ואז חלק ניזוקים, חלק גם לא ניזוקים.

איתן גורני: והנזקים של הדברים האלה, יכול להיות שלא יהיה שום נזק, ויכול להיות שהם נזקים רבים.

איתן גורני: בכל החוברות השוויתי למה שאני הבאתי ולמה שאחרים הביאו.

איתן גורני: בכל הדברים האלה הנזקים כתובים, אז צריכים להכניס את זה לראש.

איתן גורני: אכיפה ודאי, אבל כולנו צריכים להירתם לאיזשהו מאמץ חינוכי.

איתן גורני: אנחנו עובדים עם גליה שחם מהמשרד שלכם.

איתן גורני: פה אנחנו צריכים לעשות הרבה יותר, זה לא שאנחנו לא עושים, אבל כמובן צריך לעשות הרבה יותר.

יואב בן ארצי: אני מרכז את תחום הטיפול והשיקום ברשות העירונית, אני מייצג גם את ד"ר בני אברה

יואב בן ארצי: מי שטס לחוץ לארץ לפני כמה ימים.

יואב בן ארצי: אני גר בעיר הזאת, המצב הוא קטסטרופלי, ההשלכות הן גם מכל הכיוונים, גם אלימות.

יואב בן ארצי: השבוע הלכתי בשבת לאיזשהו מקום, היה שם אפטר פארטי.

יואב בן ארצי: היו שם מכות, האנשים היו שפוכים לחלוטין, חיוורים כמו סיד, אבל הצליחו להרביץ מכות אחד לשני, וזה היה בהשפעה של החומרים האלה.

יואב בן ארצי: חוץ מאשר רואים, בכל מקום יש אותם מועדונים שמאוד מרכזיים, מוכרים בצורה חופשית את בלוני הגז, ומי שראה בתכנית "עובדה" אפשר להשיג את זה בצורה קלה ביותר.

יואב בן ארצי: החלק של החינוך הוא חלק חלקי.

יואב בן ארצי: אני מדבר על אנשים שהם בני שמונה עשרה ויום שמשתמשים בחומרים האלה, ותשע עשרה ועשרים, כבר לא שייכים למערכת החינוך ומה אנחנו עושים איתם.

יואב בן ארצי: אם אפשר לכוון, בני שלח אליך מסמך והוא מופיע כאן.

יואב בן ארצי: הייתי רוצה לכוון לסעיף 3 במסמך הזה, כי אני חושב שכדאי להתדיין.

יואב בן ארצי: הצעת חוק לפיה פקודת הסמים לא תתייחס לאיסור מכירת חומר פסיכו-אקטיבי מסויים, אלא תאסור באופן גורף מכירת כל מוצר המכיל מרכיבים פסיכו-אקטיביים מחוץ לבית המרקחת וללא קבלת מרשם רפואי.

יואב בן ארצי: לא שזה יעצור את התופעה לחלוטין, אולי זה קצת נאיבי.

איתן גורני: תוכל לאסור עם זה בנזין.

יחיאל חזן: הוא משמש גם לתעשיית המזון.

קריאה: לכן אתה לא יכול להגביל אותו רק לבית מרקחת.

יואב בן ארצי: אז לא בית מרקחת, בטח בפיצוציות, שם זה לא תעשייה ולא מזון.

מיקי אריאלי: הרעיון הוא מבורך.

מיקי אריאלי: זה קצת גורף, באיזשהו מקום אני בעד כן לעשות הגבלה.

מיקי אריאלי: אני רואה את הבעיות.

יואב בן ארצי: בוא נאמר שפקודת הסמים היום, והדרך של "סמוך" "ברוך" היא דרך בעייתית.

יואב בן ארצי: אנחנו מגששים באפלה, ובדרך כלל אחרי מקרים שהם מאוד בעייתיים.

יואב בן ארצי: צריך לחשוב על דרך אחרת, פקודת הסמים לא עונה על כל החומרים האלו.

יחיאל חזן: אתן בבקשה את רשות הדיבור לקצין המשטרה.

ירון שטרית: קצין נוער מטה הארצי בירושלים.

ירון שטרית: רציתי להשלים את מה שאמר מר משי.

ירון שטרית: אז נכון שעיריית תל אביב לקחה את זה בשיא הרצינות, הם תוקפים את זה יחד עם המשטרה בצורה מאוד טובה.

ירון שטרית: רק בשבוע האחרון, אני יכול לומר, נערכו תשעה מבצעים בתל-אביב.

ירון שטרית: תקפו 57 פיצוציות, והשתתפו כמעט 100 שוטרים ומתנדבים.

ירון שטרית: אמנם נפתח תיק פלילי אחד על פיצוציה שנתפסה שם על סמים, אבל ככל שהלחץ יהיה יותר גדול, כך לדעתי אנחנו נוריד את הכמות של המכירות של כל החגיגת וכל הסמים האחרים.

יחיאל חזן: נמצא פה גם נציג של היצרנים.

יחיאל חזן: אני רק רוצה לשאול, אתה אומר שכתוצאה מהלחץ המאסיבי כנגד מי שמוכר בפיצוציה, הוא מבין שהוא כורת את הענף שהוא יושב עליו.

יחיאל חזן: אז למה חיכיתם עד עכשיו, זאת השאלה ששאלתי קודם גם את נציג עיריית תל-אביב.

יחיאל חזן: למה עד עכשיו, הרי זה לא עניין שפתאום נולד.

ירון שטרית: אנחנו לא אוכפים על פי מה שנקרא – אנחנו משתתפים עם העירייה.

ירון שטרית: כתוצאה מחוקים שיש אצל אכיפת העירייה, אנחנו משתתפים איתם ומתלווים אליהם לטובת העניין הזה.

ירון שטרית: מבחינת חוק העונשין, אין לנו שום סעיף שאנחנו יכולים לסמוך עצמנו עליו, ולטפל בזה.

ירון שטרית: נשמח מאוד לטפל בזה אם יכניסו את זה לפקודת הסמים.

ירון שטרית: נטפל ונאכוף את זה במלוא המרץ, גם לגבי העניין של הבנגים שהם מוכרים.

ירון שטרית: היום עשינו סוויץ' בנושא הזה, אנחנו מכניסים לפיצוציות סוכנים סמויים, ואם אנחנו מקבלים מהבעלים הסבר איך להשתמש בנושא הזה של הבנג, אז אנחנו עוצרים אותו.

ירון שטרית: אז אנחנו מכניסים אותו על מכירת כלי עישון.

ירון שטרית: זאת אומרת מנסים להתחכם כמה שאפשר יותר, למרות שמבחינת החוק, אין לנו שום סמכות.

ירון שטרית: בחוק העונשין היה סעיף 338, בחוק העונשין 8, סעיף של רשלנות.

ירון שטרית: לצערנו אנחנו לא יכולים להשתמש בו בהנחיית משרד המשפטים.

יפעת שטיינברג: אני ראש חוליית מחקר סמים באגף המודיעין במשטרה.

יפעת שטיינברג: לגבי הפיצוציות, יש מבצע שמתנהל כרגע ברוב הארץ, מיקי ישלים אותי בהמשך.

יפעת שטיינברג: מבצע שיזם אותו משרד הבריאות, והמשטרה הצטרפה.

יפעת שטיינברג: בעקבות המבצע נעשתה הפעילות שירון דיווח עליה בתל אביב.

יפעת שטיינברג: בירושלים, גם כן מתקיים מבצע.

יפעת שטיינברג: למעשה הפיצוציות בירושלים – לא נמצא בהן חומרים כאלה, כנראה שהם הורידו אותם מהמדפים עוד לפני שהמשטרה הגיעה.

יפעת שטיינברג: גם בשרון לפי מה שאני יודעת.

מיקי אריאלי: גם באילת, אנחנו מתחילים עכשיו את המבצע באילת.

יחיאל חזן: יש לכם כוח אדם מספיק לזה?

מיקי אריאלי: לא.

יחיאל חזן: מה כוח האדם שעומד לרשות המשרד שמטפל ובודק את הדבר הזה?

ירון שטרית: על חשבון דברים אחרים.

יחיאל חזן: אני לא מדבר על המשטרה, אני מדבר על משרד הבריאות.

יחיאל חזן: אני רוצה לדעת פעם אחת ולתמיד, הרי התקציבים הם אדירים במשרד.

מיקי אריאלי: במחוז המרכז מטעם משרד הבריאות, מחדרה לגדרה, יש חמישה מפקחים שיש להם סמכות תפיסה.

מיקי אריאלי: כל הרעיון הזה שיש תפיסה, שאפשר לתפוס את החגיגת ולהוציא את זה.

יחיאל חזן: למה רק 5%?

מיקי אריאלי: אתה יודע כמוני מה קורה בתקציב משרד הבריאות.

מיקי אריאלי: אני חייב לציין את הפעילות של שירות המזון, אני לא נמצא בשירות המזון אלא ברוקחות, אבל ביקשו ממני לעשות את השידוך המבורך הזה.

מיקי אריאלי: יש אנשים שמוכנים לא לקבל כסף, שעות נוספות, שום דבר, אבל רואים את זה בתור מצווה, ברכה.

יחיאל חזן: אז מה הבעייה להכשיר את האנשים האלה?

מיקי אריאלי: צריך סמכויות ואין מספיק כוח אדם.

מיקי אריאלי: צריך סמכויות תפיסה.

יחיאל חזן: אתה אומר שיש חמישה אנשים בכל המחוז שיש להם סמכות תפיסה.

יחיאל חזן: מי שמקנה להם את זה זה החוק, או האוצר מאציל את הסמכות.

יחיאל חזן: זאת אומרת, יש פה בעיה שהשר לא מאציל, אבל יותר כי אין מספיק אנשים מוכשרים?

יחיאל חזן: נכון, יש בתוך המערכת.

יחיאל חזן: לפני רגע אמר מיקי שיש אנשים שיכולים לעשות את זה בהתנדבות.

יחיאל חזן: זאת אומרת הם עובדים במשרד, ולא מקבלים תוספת.

מיקי אריאלי: החמישה שעובדים, באמת עובדים ארבע שעות והם לא יקבלו שכר על הסיפור הזה.

מיקי אריאלי: אבל רואים את זה פשוט בתור מצווה.

יפעת שטינברג: מה שאני רוצה להגיד הוא ששיתוף הפעולה בין משרד הבריאות, העיריות, משטרת ישראל, מניב תוצאות.

יפעת שטינברג: עובדה שבירושלים לא נמצאו חומרים כאלה בפיצוציות.

יפעת שטינברג: מה שכן, צריך אורך נשימה להמשיך ללחוץ כדי שהרשויות לא ייעלמו והפיצוציות יחזרו להפיץ את החומרים האלה.

יפעת שטינברג: לגבי הנושא של הפיצוציות - לגבי גז הצחוק, היה דיון בוועדה לפני הפגרה של הקיץ.

יפעת שטינברג: אז סוכם לא להכניס את זה לפקודת הסמים.

יפעת שטינברג: לאור חומרת התופעה, אני חושבת שאולי הדרך להתמודד עם התופעה הזאת לגבי גז הצחוק ספציפית, אולי להמליץ להכניס את זה לפקודת הסמים, כי אנחנו רואים שבכל דרך אחרת זה נתקע, התקנות הועברו למשרד המשפטים.

יפעת שטינברג: עובדה שזה תקוע, והמצב הולך ומחמיר.

יפעת שטינברג: מתארים תופעות איומות ונוראות, אני חושבת שאנחנו לא יכולים להישאר אדישים לזה, צריכים להמליץ להכניס את זה לפקודת הסמים.

יפעת שטינברג: זה לגבי גז צחוק.

יפעת שטינברג: לגבי חומרים חוקיים בכלל, שיש להם השפעות פסיכו-אקטיביות.

יפעת שטינברג: כמו שאיתן אמר, זה לא ריאלי להכניס את החומרים האלה לפקודת הסמים, זה בלתי אפשרי.

יפעת שטינברג: רוב החומרים הם חומרים בשימוש יום יומי, זה בלתי אפשרי.

יפעת שטינברג: אנחנו חייבים לצאת בהסברה, בחינוך, תשדירי שירות, להביא לידיעת ההורים, הציבור, הנוער, המחנכים וכו', בגלל שזאת הדרך היחידה.

יפעת שטינברג: כמויות כאלה של חומרים, ההצעה הזאת שלכם - - -

יחיאל חזן: יפעת, אני רוצה לשאול שאלה, בפועל אמר פה נציג של עיריית תל-אביב אלחנן, שזה נמצא בריכוזים מסויימים, המכירה של גז הצחוק.

יחיאל חזן: בכניסה למועדונים, במקומות בילוי מסויימים.

יחיאל חזן: המשטרה לא יכולה היום - - -

יפעת שטיינברג: המשטרה אוכפת חוק.

יחיאל חזן: הרי את גז הצחוק מותר למכור באישור רק לרופאי שיניים.

יחיאל חזן: זה מה שהחוק מגדיר.

יחיאל חזן: מי יכול לקנות את זה, רופא שיניים.

יחיאל חזן: נכון שהתעשייה של המזון גם כן צורכת את זה.

יחיאל חזן: אבל כאשר רוכל עומד בכניסה לדיסקוטק עם בלון גדול, והוא מוכר ב-15 שקלים או ב-20 בלון עם גז צחוק, אי אפשר לעצור אותו?

יחיאל חזן: אני לא מבין מה החלמאות הזאת.

יפעת שטיינברג: התקנות עוד לא הותקנו.

יפעת שטיינברג: אין לנו סמכות.

יפעת שטיינברג: אין על סמך מה.

יחיאל חזן: הדבר היחידי שאתם יכולים לתת זה קנסות?

יפעת שטיינברג: זו רוכלות של העירייה.

יחיאל חזן: יש פה נציג של משרד המשפטים?

יחיאל חזן: לא אין.

יפעת שטיינברג: יש עוד דבר שאני רוצה לציין לגבי החומרים החוקיים האלה, שאני חושבת שזה משמעותי.

יפעת שטיינברג: חציית המחסום הזה של בן נוער שמשתמש גם בחומר חוקי שהוא פסיכו-אקטיבי, אולי יכולה יותר בקלות לסלול לו את הדרך גם לחומרים שהם לא חוקיים, שזה מאוד משמעותי.

יפעת שטיינברג: לכן נושא ההסברה בתחום הזה הוא מאוד חשוב.

יפעת שטיינברג: תשדירי שירות, כל הזמן להכניס לראש.

יונה אמיתי: התמונה בפסיפס הזה הוצגה בצורה שהיא מתחילה להתבהר עכשיו יותר.

יונה אמיתי: אני מסכים במאה אחוז עם מה שנאמר, שזה קרב מוחות בין היצרנים למשווקים, לבין הרשויות.

יונה אמיתי: משום שמבחינה כימית, ניתן בקלות רבה לשנות את המולקולה, ואכן מגוון התכשירים הפסיכו-אקטיביים גדול, ויכול להיות יותר גדול.

יונה אמיתי: בתור דוגמה, סם כמו אמפיתמין, סם מרץ, אקסטזי, יש לו כ-20 או 30 מולקולות בווריאציה קטנה ביותר שהם משיגים אפקט דומה.

יונה אמיתי: ברור שאי אפשר בפקודת הסמים להכניס את כל מאות החומרים האלה.

יונה אמיתי: אבל בכל זאת, צריך לאתר איפה הבעיה.

יונה אמיתי: אם מבצעי האכיפה האלה, כמו שאמר ירון למשטרה קודם, נגמרים בכך שיש 9 מבצעים, 57 פיצוציות, 100 שוטרים ומתנדבים, נפתח רק תיק פלילי אחד, כאן הבעיה.

יונה אמיתי: זאת אומרת, הפער בין התיזמון של כל הרשויות למבצעים, לבין השורה התחתונה על מי שמים את היד, הפער הזה מחייב טיפול שורש, משום שאי אפשר לרוץ אחרי כל פיצוציה, ואחרי כל משווק זעיר.

יונה אמיתי: זה כמו שהיתה בזמנו קדחת הנילוס המערבי, כאשר פיספסו את ההזדמנות לתקוף את היתושים בבסיסי ההמראה שלהם בביצות, היו צריכים לרוץ בכל רחוב ורחוב ואחרי כל יתוש ויתוש.

יונה אמיתי: או כמו שמלחמת ששת הימים נפתחה עם חיסול חיל המצרי על הקרקע, זה חסך לרוץ אחרי כל מטוס ומטוס באוויר.

יונה אמיתי: צריכים ללכת אחרי צינורות היבוא והייצור הגדולים בארץ.

יונה אמיתי: משרד הבריאות יכול לסייע בכך, שפקודת הסמים תתעדכן מעת לעת, ותכניס חומר.

יונה אמיתי: הדוגמה של הקטינון היא דוגמה קלאסית.

יונה אמיתי: אותרה תופעה, החומר נכנס לרשימת הסמים, עכשיו יש לכם את הסמכות לבצע פעולות, ולא לבוא עם תסכול כזה גדול, שמוציאים 100 איש ויש תיק אחד בלבד.

יונה אמיתי: הפער הזה מחייב טיפול.

יונה אמיתי: אני רוצה לסכם את דבריי.

יונה אמיתי: נושא החינוך הוא אלף בית.

יונה אמיתי: נושא האכיפה מחייב עידכון פקודת הסמים כדי לתת למבצעים תוקף אמיתי.

יונה אמיתי: הנושא של לרוץ אחרי המשווקים והיצרנים, השתמשת במונח פיגוע חברתי, זה נכון, הממדים של התופעה אדירים, וצריך להתייחס לזה בהתאם.

יונה אמיתי: אז נכון שגם עבודות החבלה בשכם נעשות במטבח הביתי, וקשה לתפוס כל יצרן.

יונה אמיתי: אבל כאשר יצרן אחד כזה, צריך לשים אותו בצורה כזאת עם גיבוי חוקי, שירתיע עשרים אחרים.

יונה אמיתי: הפער הזה לא יכול לעבור בשתיקה.

איתן גורני: יש קבוצה שלמה של חומרים שקוראים לה חומרי מוצא.

איתן גורני: חומרי מוצא זה חומרים שאפשר לייצר סמים, אבל אפשר לעשות גם דברים אחרים.

איתן גורני: הם משמשים בתעשייה.

איתן גורני: ישנה ועדה על פי אמנת האו"ם האחרונה של 1988, כל מדינה מחוייבת לפקח על חומרי המוצא, ובתוכם ישראל.

איתן גורני: ובאמת, באה עכשיו ועדה מהאו"ם לראות איך אנחנו עושים כל מיני דברים, גם את זה.

איתן גורני: אז אנחנו משתדלים בעזרת המשרדים לפקח על חומרי המוצא, זה משרד הבריאות, משרד המסחר והתעשייה, המשרד לאיכות הסביבה, משרד המשפטים, אנחנו, המשטרה, המכס, כמה מהחברים יושבים כאן בוועדה על חומרי מוצא.

איתן גורני: יש עדיין חורים, כי לא הושלמה החקיקה והתקנות לגבי חומר מוצא, ועל זה אנחנו עובדים.

איתן גורני: כשאנחנו עובדים, אז אנחנו עובדים בקצב של משרד המשפטים, שאיננו כאן.

איתן גורני: בקצב של הכנסת, גם הכנסת לפעמים לא תמיד ממהרת לחוקק בתחומים שלא קורה משהו ואין אסון, אז על זה אנחנו עובדים.

איתן גורני: נושא עידכון פקודת הסמים.

איתן גורני: יש דברים שאפשר לעדכן כמו הקטינון, וזה גם לקח לנו הרבה זמן.

איתן גורני: אם יבטלו את הוועדה לסמים, ונצטרך לרוץ בין כל הוועדות, אז בכלל זה יקח עוד יותר הרבה זמן.

איתן גורני: הוכנה על ידי מיקי אריאלי ממשרד הבריאות, ועל ידינו הצעה.

איתן גורני: ההצעה אומרת שכאשר יש חומר חדש שאנחנו יודעים שהוא מזיק, ואנחנו עומדים להכניס אותו לפקודת הסמים, והוא ייכנס, אזי יהיה דרך להכריז עליו הכרזה מיידית לתקופה של שלושה ארבעה חודשים, והסם הזה יהיה אסור על פי הכרזה.

איתן גורני: זה יכול להיות שר הבריאות, זה יכול להיות המנכ"ל לרשות למלחמה בסמים.

איתן גורני: החומר הזה יהיה אסור עד השלמת הליכי החקיקה.

איתן גורני: לא המצאנו את זה, זה קיים בארצות הברית.

איתן גורני: שאם החליט מי שהחליט, מכריזים עליו כסם אסור.

איתן גורני: אילו זה היה קורה בזמן הקטינון, יכולנו להכריז על הקטינון כבר לפני שנה, ואז להשלים בשקט את הליכי החקיקה.

יונה אמיתי: מהכרזה כזאת אפשר להוציא תיק פלילי?

איתן גורני: כן.

איתן גורני: נכניס בפקודת הסמים סמכות לאיקס, זה יכול להיות שר הבריאות, זה יכול להיות המנכ"ל שלנו.

איתן גורני: והוא אומר, אבל על חומרים שיש בכוונתנו להכניסם, ואנחנו יודעים שנכניס אותם.

איתן גורני: זה יכול לעזור, למשל מה שיפעת אמרה כאן לגבי גז הצחוק.

איתן גורני: אם נחליט, וישנה ועדה בינמשרדית שמחליטה לגבי החומרים האלה, ועדה שהיא בראשות הרשות שלנו.

איתן גורני: שוב פעם שותפים בה כמעט כל מי שיושב כאן מסביב לשולחן.

איתן גורני: מחליטים, אנחנו הולכים על הקטינון, אנחנו הולכים על גז הצחוק.

איתן גורני: וישנם מדענים, שמסבירים לנו.

איתן גורני: וזה לא כך.

איתן גורני: ההחלטה להגיד שגז הצחוק נכנס לפקודת הסמים מגובה על ידי כל הגורמים המדעיים שאומרים לנו שזה אפשר, וצריך.

איתן גורני: אז הדבר הזה יהיה אפשרי.

איתן גורני: גם יש הצעה מקבילה גם של המשטרה, גם של משרד הבריאות, גם שלנו, לגבי מה שאתה אמרת, על השינוי המולקולרי.

איתן גורני: להרחיב קצת את פקודת הסמים ולומר, שאתה מדבר על הסם המסויים, וכל הרכיבים המולקולריים הדומים שמגיעים לאותו אפקט.

איתן גורני: יש מומחים, בית המשפט עובד לפי עדויות, ועדויות מומחה.

איתן גורני: ואז אתה תיקח את האקסטזי ותשנה בו איזשהו גורם, אבל הוא עדיין יישאר אקסטזי במהותו, פקודת הסמים תחול עליו למרות הדברים.

איתן גורני: זאת אומרת, יש לדברים פתרונות.

דן גולדנברג: אני העוזר של חבר הכנסת רומן ברונפמן.

דן גולדנברג: אני רוצה לומר כמה דברים.

דן גולדנברג: ראשית, לגבי המאבק בכלי העישון, זה מאבק לגיטימי, אבל זה מאבק שלא יסתיים לעולם.

דן גולדנברג: כי אם יוציאו את הבנגים, אז יתחילו לייצר בנגים תוצרת עצמית, וזה היה המצב עד לפני עשר שנים.

דן גולדנברג: ניירות גלגול לא יוציאו מחוץ לחוק, כיוון שיש אנשים שמעשנים טבק ומוכרים טבק לגלגול בפיצוציות.

דן גולדנברג: התוצאה של הוצאת החגיגת אל מחוץ לחוק, היא אותה תוצאה של הוצאת האקסטזי מחוץ לחוק, וזה יצירת שוק שחור ענף, מאוד מאוד ריווחי, שלצערי הרב ימשיך ושמעורבים בו עבריינים שימשיך לחגוג ולפרוץ.

דן גולדנברג: אני רואה בעייה דווקא בהסברה.

דן גולדנברג: בצורת ההסברה ובמדיניות ההסברה, אני חושב שצריך לאמץ מדיניות אחרת.

דן גולדנברג: איתן יודע על איזו מדיניות אני מדבר, ואני מדבר על מדיניות של מיזעור נזקים.

דן גולדנברג: זו מדיניות שמצד אחד מנסה בוודאי לילדים או לבני נוער, להרחיק אותם ככל האפשר מסמים מכל הסוגים.

דן גולדנברג: אבל צריך להבין, אלכוהול זה סם שגורם להרבה מאוד נזק בכל העולם, והורג הרבה יותר אנשים מכל הסמים האסורים.

דן גולדנברג: כך גם טבק, וזה סמים, כשאלכוהול לדוגמה יש בשולחן הפסח ובערב שישי.

דן גולדנברג: זה המקום הראשון שאנשים נחשפים לסמים כאלה.

דן גולדנברג: מדיניות מיזעור נזקים, לוקחת את תופעת הסמים כבעיה חברתית כלל עולמית.

דן גולדנברג: אין מדינה בעולם שאין בה סמים, ומנסה להתמודד איתה בצורה אחרת, וזאת המדיניות שצוברת תאוצה יותר ויותר בעולם, שמבחינת ריאל פוליטיק, מגלות שהשיטה של הנסיון להיאבק בצורה גורפת ועם איסור מוחלט, ואם סנקציות פליליות, ועם כל הדברים האלה, לא מצליחים להגיע לתוצאה רצויה.

דן גולדנברג: והתוצאה הרצוייה היא בהחלט להפחית את כמות השימוש בסמים, והם מאמצים מדיניות אחרת.

דן גולדנברג: זה קורה בקנדה, אוסטרליה, אנגליה, שווייץ.

יחיאל חזן: ראינו מדינות שהם התירו בעבר, והם חזרו בחזרה למדיניות.

יחיאל חזן: אין ויכוח לגבי השאלה האם השימוש בסמים מזיק לבריאות או לא.

יחיאל חזן: זה מזיק, אבל אנחנו מנסים לשנות את התופעה.

איתן גורני: אי אפשר ללכת רק בזרוע אחת.

איתן גורני: יש מניעה ויש אכיפה, שניהם ביחד.

יחיאל חזן: נמצא פה מנכ"ל מקסימה, שמייצרת את גז הצחוק, כך אני מבין.

יחיאל חזן: בוא ותציג את העמדה.

יחיאל חזן: אני חייב רק לומר לך, שלפני שנכנסתי לוועדה, התקשר אליי ראש המועצה של מצפה רמון, שבה נמצא המפעל.

יחיאל חזן: ביקש את העזרה שלא נוציא את גז הצחוק מחוץ לחוק, כדי שהעובדים שם יעבדו.

יחיאל חזן: אז כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו.

מוטי קסלר: מקסימה היא חברת ציבורית, נסחרת בבורסה בתל-אביב.

מוטי קסלר: המפעל שלנו נוסד במצפה רמון.

מוטי קסלר: אני לא אתייחס לחומרים שהוזכרו פה לפני כן, חומרים ממכרים מחגיגת, דבק מגע, וכן הלאה.

מוטי קסלר: לגבי חומרים אחרים, יש פה אנשים עם הרבה ידע מאשר יש לי.

מוטי קסלר: כמה מלים לגבי גז הצחוק.

מוטי קסלר: גז הצחוק ברוב מדינות העולם מוגדר כתרופה, תרופה מאוד חשובה, שזה לא המצב בישראל.

מוטי קסלר: זה בעצם היעד שהיינו ממליצים עליו, היינו רוצים ללכת עליו ולעזור להגיע אליו.

מוטי קסלר: אם הוועדה המכובדת תוכל להצטרף ולבקר בבתי חולים כמו סורוקה, תל השומר, ולדבר עם הרופאים המרדימים שעובדים שם, לשמוע על היתרונות של גז הצחוק, אלה מצבים שאנשים פשוט – אני לא מתרגש לראות אנשים במצבים שונים, אנשים מזילים דמעות.

מוטי קסלר: כאשר שומעים רופאים במחלקות אונקולוגיות שמספרים איך ילדים שצריכים לעבור דיקורים ובדיקות אחת לשבוע, ולפני כן היו צריכים לעבור הרדמה מלאה, או טיפולים מאוד כואבים כמו החלפת תחבושות לאחר שנכוו או נשרפו, והיום באמצעות הטיפול עם גז הצחוק, שהוא לא ממכר, ההשפעה מאוד מהירה תוך חמש דקות, ותוך חמש דקות ההשפעה מתפוגגת, אפשר לצאת וללכת.

מוטי קסלר: ואיך החיים של אותם ילדים ואנשים נעשו יותר קלים, אז יבינו מאיפה אנחנו באים.

מוטי קסלר: זה מוצר מאוד חשוב, שאנחנו רוצים לקדם את השימוש שלו, אבל למטרות חשובות כתרופה.

יונה אמיתי: אם זה ניתן באופן מבוקר, אז זה טוב מאוד.

יונה אמיתי: הבעיה היא שזה לא כך בחוץ.

יחיאל חזן: זה לא בדיוק כמו שאתה מציג את זה.

יחיאל חזן: יש בעיה אחרת שאתם מייצרים, ובפועל, מי שהולך ועושה מזה עסקים, הוא בדרך בינתיים פוגע באנשים.

מוטי קסלר: אני אגיע לזה, ואני אמליץ על הדרכים לפתרון.

מוטי קסלר: גז הצחוק הוא תרופה מאוד חשובה, כמובן כאשר מיישמים אותה בצורה נכונה.

מוטי קסלר: לארץ זה מגיע בדרכים שונות.

מוטי קסלר: יש פה דוגמה שאפשר לקנות בלונים קטנים באינטרנט.

יחיאל חזן: אנחנו יודעים את זה.

מוטי קסלר: מה שמקסימה עושה, מי שפונה אלינו, אנחנו מבררים אם יש לו מספר רופא.

מוטי קסלר: נכון שראו בתכנית "עובדה" שמישהו ציטט מספר לא נכון.

מוטי קסלר: אבל כל זמן שזה לא מוגדר כתרופה, אין לנו דטא-בייס עם קשר למשרד הבריאות לבדוק אם הרופא הזה קיים או לא קיים.

מוטי קסלר: האמצעים האלה לא קיימים.

מוטי קסלר: כל מפיץ שיש לנו, אנחנו מחתימים אותו על הצהרה שהוא מוכר את זה רק לשימוש כתרופה שאת זה החוק לא דורש מאיתנו, אנחנו הולכים מעבר לחוק.

מוטי קסלר: אנחנו רוצים להגן על שמנו הטוב ועל המוצר.

מוטי קסלר: לפני כחצי שנה בעקבות אתר באינטרנט, ראיתי שאנשים מוכרים בלונים גדולים יותר.

מוטי קסלר: שכרנו את שירותי מודיעין אזרחי.

מוטי קסלר: הם הלכו לקניון בכפר סבא.

מוטי קסלר: קיבלתי תיק שלם על הבן אדם שמוכר את זה, העברנו למשטרה, לא נעשה שום דבר.

מוטי קסלר: כי שוב, המשטרה בצדק מציינת שאין לה את הכלים.

מוטי קסלר: אנחנו מכספנו משתדלים בכל מקום לעצור את זה, והדרך לעשות את זה היא לרשום אותו כתרופה.

מוטי קסלר: אם הוא ייכנס לפקודת הסמים המסוכנים, כל הפעילויות המבורכות האלה לא יוכלו להתבצע, כי הרופא יצטרך למדוד כל כמות אם זה בחדר לידה כתחליף לאפידורל.

איתן גורני: אתה טועה טעות גדולה לגבי פקודת הסמים.

איתן גורני: פקודת הסמים רובה, 90% ממנה מכילה חומרים שהם רפואות, והם מותרים לשימוש רפואי על פי מרשם רופא.

איתן גורני: כמו מורפיום, כמעט כל הסמים.

איתן גורני: מדובר על שימוש לא לגיטימי, על שימוש לא אסור.

איתן גורני: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

איתן גורני: החומר הזה לשימושים רפואיים אין איתו בכלל בעייה, ואין איתו הגבלה.

איתן גורני: הבעייה היא הזליגה שלו לשימוש, ואיך אתה יכול לעצור – אתה ועד המשטרה בחוץ, את השימוש הזה למטרות הלא לגיטימיות והמסוכנות שלו.

איתן גורני: כי כשרופא מרדים, או נותן גז הצחוק, או כל חומר הרדמה אחר, הוא נותן את הכמויות לפי משקל, ולפי המצב.

איתן גורני: וכשמישהו בוחר בלון, אתה אפילו לא יודע אם הבלון הראשון והשלישי מכילים את אותה כמות ואת אותה איכות של חומר.

איתן גורני: על זה אנחנו זועקים.

יחיאל חזן: כמי שעוסק בתחום הזה, אתה יודע שכל אחד יכול להשיג את הדבר הזה, אין שום בעיה.

מוטי קסלר: מכיוון שזה רשום כתרופה.

יחיאל חזן: ביקשנו לקיים את הדיון לא בעניין של גז הצחוק.

יחיאל חזן: אני ביקשתי לקיים את הדיון בעניין שכל המוצרים שנמכרים בכל מיני מקומות, בעיקר בפיצוציות, כמוצרים שהם לגיטימיים והם חוקיים, אבל הם גורמים נזק בשימוש שלהם לבני הנוער, על זה הדיון פה.

יחיאל חזן: אתה מציג עמדה, שאם זה יהיה מאושר במשרד הבריאות כתרופה, אז לא תהיה בעייה.

יחיאל חזן: אני חושב שמה שצריך לעשות באמת זה הסברה.

יחיאל חזן: הסברה לא עוזרת, יושבים פה בני נוער שבאו לראות כיצד ועדה פועלת, אפשר לשאול אותם הם יודעים שגז הצחוק הוא דבר מזיק.

יחיאל חזן: אני משוכנע שהם יודעים.

יחיאל חזן: הבעיה היא לא רק אכיפה ולא רק ההסברה.

יחיאל חזן: הבעיה כיצד המערכת יכולה להתמודד.

יחיאל חזן: המערכת הציבורית מול אותם אנשים שרוצים לגרוף לתוך הכיסים שלהם את הכסף.

יחיאל חזן: זאת הבעייה האמיתית.

יחיאל חזן: חגיגת היתה תופעה שכולם ידעו שהיא מסוכנת, כולל משרד הבריאות.

יחיאל חזן: אבל לקח זמן.

יחיאל חזן: יש תהליך.

יחיאל חזן: מה שאני אומר, צריך להציג עמדה אחרת.

יחיאל חזן: זאת אומרת, אני משוכנע שאתה תמשיך לייצר, כי ישנן תרופות שהן מסוכנות לשימוש כי הן ממכרות.

יחיאל חזן: אבל רופא יכול לתת אותן בגלל שיש לו את הסמכות.

יחיאל חזן: אני רוצה לשאול, כיצד אצלך במפעל, אם אני מגיע אתה לא מוכר לי?

מוטי קסלר: לא.

יחיאל חזן: העובדה פשוט לא נכונה.

יחיאל חזן: אתה אומר פה היום על השולחן, איך זה עובד.

יחיאל חזן: ראינו ב"עובדה", ואנחנו רואים כיצד מוכרים במועדונים.

יחיאל חזן: מה אתה עושה?

יחיאל חזן: אמרת שלקחת על חשבון החברה סוכן או חברה שתבדוק.

יחיאל חזן: קראתי קודם, ואנחנו יודעים שהמכירה הזאת היא לא חוקית.

יחיאל חזן: יש אולי לאקונה בחוק.

יחיאל חזן: רשום פה וזה מול העיניים שלי, על גז הצחוק.

יחיאל חזן: בפקודה זו נקבע כי יש איסור על מכירת סמים ללא מרשם רופא.

יחיאל חזן: זה דבר שהוא עבירה.

יחיאל חזן: בפועל, כל מה שהחוק אומר הוא כמעט כלום, הוא לא נותן פתרון.

יחיאל חזן: ואתם כמי שלפחות היום יודעים, בפתיחת הדברים שלי אולי לא היית פה, אמרתי שגם יושב ראש הוועדה הקודם קיים דיון שלם רק על גז הצחוק בגלל התופעה שהפכה להיות מאוד נפוצה וגורמת נזק גדול מאוד.

יחיאל חזן: שמענו קודם את נציג העירייה, בתי מלון מתקשרים ואומרים, מארגני קבוצות שמביאים תיירים לארץ, הם לא יבואו לפה יותר.

יחיאל חזן: יש גם אחריות עליכם כיצרנים.

יחיאל חזן: הרי אמנם אתם רוצים לייצר את המוצר הזה ולהרוויח כסף וזה לגיטימי, וזה בסדר.

יחיאל חזן: אבל מצד שני, גם היום בגלל שהחוק אומר שזאת לא תרופה, אני לא יכול לעלות על הדעת, שאתם לא תתנו את הדעת בעניין זה.

יחיאל חזן: הרי כל ילד וכל מי שרוצה להשיג את זה, יכול להשיג את זה וזה בסדר אולי מבחינתכם.

יחיאל חזן: אבל זה לא בסדר מבחינת הנפש של הילד, והנזק הבריאותי.

יחיאל חזן: ולכן אנחנו מקיימים פה את הדיון, לא רק על גז הצחוק, אלא על בכלל, על כל השימוש בסמים קלים.

יחיאל חזן: בעיניי אין שימוש של סמים קלים.

יחיאל חזן: כל סם או ממכר או גורם נזק.

יחיאל חזן: כשאתה מציג עמדה שאולי אם זאת יהיה תרופה, תהיה אכיפה.

יחיאל חזן: אני יכול לומר לך שישנן תרופות שאין עליהן אכיפות.

יחיאל חזן: קיימנו דיון לפני שבועיים בעניין התרופות שנמכרות.

יחיאל חזן: אני יכול לספר לך על תרופות שאפשר להשיג אותן רק בבית מרקחת, ואי אפשר להתמודד עם התופעה הזאת גם כן.

יחיאל חזן: לכן אני חושבת, שאולי באמת צריך לתת את הדעת, הוועדה צריכה לתת את הדעת בעניין הזה.

יחיאל חזן: כי לא יכול להיות מין מצב שכל פעם כאשר קורה נזק, אנחנו נקיים דיון ונבוא ונאמר מה נעשה.

מוטי קסלר: נאמרו פה כמה דברים שאני דוחה ומוחה.

מוטי קסלר: אנחנו לא מוכרים לכל אחד.

מוטי קסלר: אנחנו לא נמכור ולא נייצר אם השימושים של המוצר הזה יהיו מזיקים.

מוטי קסלר: מה שראינו ב"עובדה", שהתקשר אדם, נתן מספר שיכול להתאים למספר של רופא, ועל סמך זה סיפקו לו.

ירון שטרית: אבל יכול להיות שהיו עוד הרבה מקרים כאלה שלא צילמו אותם, ולא הביאו לידיעת הציבור.

מוטי קסלר: נכון, יכול להיות.

מוטי קסלר: אם זה היה מוגדר כתרופה, אתם לא יכולים לעצור את אותו בחור שמוכר מחוץ לדיסקוטקים, אין לו רשיון למכור תרופות.

ירון שטרית: אנחנו לא יכולים, משרד הבריאות יכול לאכוף את זה.

ירון שטרית: אלה תקנות משרד הבריאות.

מוטי קסלר: אז אפשר לעשות את זה, אז למה לא עושים את זה?

מוטי קסלר: למה לא הולכים לדיסקוטקים, אם אפשר לעצור אותם, אם יש להם איסור למכור תרופות?

מיקי אריאלי: ההגדרה היא אם הוא רשום בתור תרופה או לא.

מוטי קסלר: אז הוא לא רשום כתרופה.

מוטי קסלר: אבל זו בדיוק הטענה שלי.

מיקי אריאלי: מה שאנחנו כן עשינו, אולי בלתי חוקי אבל עשינו.

מיקי אריאלי: קיבלנו טלפון מיחידת הסמים של המכס בחיפה.

מיקי אריאלי: אחת מהאוניות יצאה עם כל הצעירים, ואמרו לי שעומדים להעלות עכשיו הרבה בלונים של גז צחוק ישר מהחברה.

מיקי אריאלי: שאלו מה לעשות.

מיקי אריאלי: עשיתי משהו שהוא אולי בלתי חוקי, אמרתי, לעצור את זה באופן מיידי.

מיקי אריאלי: מבחינתי אפילו היא לא רשומה כתרופה, היא תרופה, היא לשימוש תרופתי.

מוטי קסלר: אתה אומר שזה לא רשום.

יחיאל חזן: אולי זה לא פתרון, זה לא יפתור את הבעיה.

יחיאל חזן: אבל זה יכול קצת לעכב.

יחיאל חזן: זאת אומרת, אולי אתם צריכים לטפל בעניין הזה, להגיש בקשה, כדי שאולי זה יוכר כתרופה.

יחיאל חזן: כי בחלק ממדינות העולם זה מוכר כתרופה.

מיקי אריאלי: היה רעיון, אני לא יודע מה קרה עם זה.

יחיאל חזן: אני לא אומר שזה פתרון, אבל אולי - - -

אנטולי מרגוליס: החברה צריכה לפנות למשרד הבריאות לרשום את החומר כתרופה.

מוטי קסלר: נכון, החברה פנתה.

מיקי אריאלי: משרד הבריאות חייב להכיר בזה.

יונה אמיתי: אל תעצור את הדיון הזה, זה משהו פרקטי.

יונה אמיתי: יש ועדה לרישום תרופות של משרד הבריאות.

יונה אמיתי: הדרך לאישור תרופה, זה בדרך כלל שהיצרן ביוזמתו פונה.

מוטי קסלר: זה נעשה.

יחיאל חזן: מתי זה נעשה, לפני כמה זמן?

מוטי קסלר: לפחות יותר מחצי שנה.

מוטי קסלר: אנחנו פנינו, לכן אני אומר, אנו מבקשים מספר רשיון למרות שזה לא מוכר כתרופה.

מוטי קסלר: אנחנו לא מוכרים למישהו שהוא לא רופא בידיעה.

מוטי קסלר: אנחנו מוכרים למפיצים, מחתימים אותם על תעודות.

מוטי קסלר: זה מה שעשינו בעקבות "עובדה", ולכן בירכתי אותם על היוזמה.

מוטי קסלר: לא מספיק שמישהו מתקשר ואומר את המספר בטלפון, אנחנו מבקשים שישלח לנו בפאקס, והעובד שלנו הולך ורואה שאכן זה מגיע למרפאה.

מוטי קסלר: אלה הדברים שאנחנו יכולים לעשות.

מוטי קסלר: אבל יש מפיצים שקונים, חותמים על הצהרה, מה הם עושים עם זה, אנחנו לא יכולים להיות המשטרה.

בת שבע פנחסוב: עד התחקיר המבורך של "עובדה", נמכרו בלונים לכל המתחזים.

בת שבע פנחסוב: לא הפעלתם מבחינת

בת שבע פנחסוב: כם את הבדיקה.

מוטי קסלר: אם זאת תרופה, ומישהו מתחזה, אפשר לעצור אותו.

ירון שטרית: אי אפשר לעצור אותו, זאת הנקודה.

איתן גורני: אתה יכול לעצור אותו על התחזות, על קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות.

ירון שטרית: אני יכול לעצור אותו על דברים נלווים.

ירון שטרית: אני יכול לעצור גם על שימוש בגז צחוק.

ירון שטרית: אם אותו קטין נפל ונחבל, אני יכול לעצור את אותו אדם שמכר לו על פציעה בנסיבות מחמירות.

ירון שטרית: אני יכול על כל הנלווה.

ירון שטרית: אבל עד שאחד נופל, ועד שאחד מתלונן, זה לוקח זמן.

יחיאל חזן: בכל אופן, הבעיה שלנו היא לא רק גז הצחוק, הבעיה שלנו היא בכלל.

יחיאל חזן: כל השימוש בסמים הקלים.

איתן גורני: אני מבקש לא לקרוא להם סמים קלים.

יחיאל חזן: בשימוש שנקרא בפני העם שימוש בסמים קלים.

יחיאל חזן: אמרתי שהם חומרים מסוכנים.

קריאה: יש חומרים שלא מופיעים בפקודה, חומרים חוקיים.

איתן גורני: הם לא חוקיים, הם לא בלתי חוקיים.

איציק אבינועם: אני ממעלה אדומים.

איציק אבינועם: לפי דעתי תמיד יהיו פרצות בחוק, ואי אפשר לעקוף את כולן.

איציק אבינועם: יש 2,700 סוגים של סמים, קצת קשה לעקוף את כולם.

איציק אבינועם: החוק של להגביל אותו לתקופה מסויימת זה קצת קשה, כי אם רופא משתמש בו, הוא עוצר תקופה מסויימת ובכך הוא פוגע בחולים.

איציק אבינועם: לפי דעתי צריך שתהיה ועדה שתבקר, ולאט לאט תכניס עוד סמים, שלא יעשו ועדה כאשר תהיה המכה.

איציק אבינועם: לעשות את הוועדה קצת לפני כן, ולהכניס את הסמים - - -

איתן גורני: אני רוצה לשאול את הילדים האלה משהו.

איתן גורני: גם בנוער הדתי נפלה השלהבת.

איתן גורני: אדם לא מרגיש טוב, כואב לו הראש, הולך לבית מרקחת קונה תרופה נגד כאב ראש.

איתן גורני: הוא יקנה תרופה שכתוב עליה בדיוק מהי ואיך ומה הכמויות וכו'.

איתן גורני: יותר חולה, הולך לרופא הוא רושם לו מירשם לאנטיביוטיקה, לחומרים שיש בהם אפברין.

איתן גורני: אז הוא לוקח וזה בסדר.

איתן גורני: האם מישהו היה לוקח תרופות כשהוא חולה סתם כך, שהיה בא מישהו ואומר לו, קח תרופה כזאת וכזאת שלא מבית חרושת לתרופות, ולא משום דבר.

איתן גורני: קח את הכדור הזה, זה יעשה לך נהדר.

איתן גורני: היו אנשים לוקחים?

איתן גורני: אני בטוח שלא.

איתן גורני: אף אחד לא יקח תרופה שהוא לא יודע שהיא מבית חרושת, מורשה, בכמויות וכו', כתרופה.

איתן גורני: כשהוא חולה, כשיש לו שפעת .

איתן גורני: נכון?

איתן גורני: איך בני נוער צעירים, עם אינטליגנציה סבירה, לוקחים כדורים, או כל חומר אחר, או גז שהם לא לא יודעים בדיוק מה זה, שהם לא יודעים כמה זה.

איתן גורני: שהם לא יודעים אם כדור אחד שהם לקחו ולא עשה להם, הוא בכלל בתור דבר כמו הכדור השני שאומרים שזה אותו הדבר.

איתן גורני: זה לא אותו הדבר.

איתן גורני: את כל הרפואות האלה, את כל התכשירים האלה, עושים במטבחים, בסירים, בחדרי אמבטיה.

איתן גורני: סידרת ייצור אחת אינה דומה לסידרת ייצור שנייה.

איתן גורני: איך אתם חושבים, האם זאת עובדה, שאיך עושים שבני נוער יבינו שחומרים כאלה לוקחים סתם.

איתן גורני: אני רוצה תשובה.

ירון שטרית: אם יורשה לי להציע למנכ"ל חברת מקסימה לגבי גז הצחוק.

ירון שטרית: אם הוא יוכל לקבל את הרשימה מארגון הרופאים, רופאי השיניים, שכל הרופאים שמוכרים ויש להם תעודת רופא, תהיה אצלו הרשימה, והוא יוכל למכור את זה כמה שנקרא ביניים.

ירון שטרית: עד שאו שזה ייכנס תחת הכותרת של תרופה מוכרת, או שנמצא לזה איזשהו פתרון אחר בעתיד.

ירון שטרית: כרגע יש למנוע את זה אולי בשלב הזה, ולמזער את הנזק בצורה הזאת.

ירון שטרית: שהוא ימכור את זה לכל אחד שיש לו, והוא יופיע אצלו ברשימה.

ירון שטרית: בלי זה הוא לא יוכל למכור את זה.

ירון שטרית: לא שהפועל שלו יתלווה למרפאת השיניים ויראה שהוא נכנס ושם את זה בתוך המשרד של רופא השיניים.

מיקי אריאלי: אני מבקש את העזרה של הוועדה לסיפור הזה.

מיקי אריאלי: הייתי רוצה פנייה מהוועדה לאגף הרוקחות, לשר הבריאות, על הנושא של מה שהיה הצעה של רישום גאזים רפואיים.

מיקי אריאלי: כל הנושא של רישום ופיקוח היה צריך להיות באגף הרוקחות.

מיקי אריאלי: אני לא באגף, אני רואה בדיוק איפה זה נתקע.

מיקי אריאלי: אבל אנחנו רואים את התוצאות.

מיקי אריאלי: כן מבורך שיהיה רישום, פיקוח של משרד הבריאות, וזה יתן לכולנו כלים.

יהודה מורג: אני מחנך של הישיבה התיכונית ממעלה אדומים.

יהודה מורג: הייתי רוצה לדבר מהפן החינוכי אם אפשר.

יהודה מורג: הרבה מהמאמץ שמושקע זה באכיפה.

יהודה מורג: היא מאוד חשובה, וצריך לעשות את זה בכל הכוח, אין קל, אין קשה, אנחנו מכירים את הדברים האלה.

יהודה מורג: הזכירו פה, אבל לא עושים את זה מספיק, וזה נושא החינוך.

יהודה מורג: עובדה בכל הארץ, שסמים נכנסים כשיש משבר ארצי, שם נכנסים הסמים.

יהודה מורג: להתמכר זה לא רק לסמים, הזכירו אלכוהול.

יהודה מורג: אני מזכיר עוד דברים, למשל אתרים פורנוגרפיים, זה גם סוג של התמכרות.

יהודה מורג: עובדה שזה הולך וצובר תאוצה.

יהודה מורג: אדם שנכנס לאתרים האלה, או אלכוהול, או סמים, כל הדברים האלה הופך להיות תופעה כאשר יש משבר חינוך.

יהודה מורג: הפתרון אף פעם לא יהיה להסביר לו שזה מסוכן, זה לא מעניין אותו.

יהודה מורג: כיוון שלבן אדם יש ריקנות, הוא מחפש משהו מעניין, אין לו, לא נותנים לו בחינוך שום דבר, רק ציונים, רק תחרות, רק הישגיות ורק כסף.

יהודה מורג: הוא מגיע לזה, אני חושב שהפתרון היחיד בכל צורה ובכל מצב שהוא זה רק נושא החינוך.

יחיאל חזן: מה שאני אומר עכשיו, זה לא מידיעה מבוססת, אבל לפחות מפירסום שהיה בכלי התקשורת הכללית.

יחיאל חזן: ידוע למשל שבעיקר ביישובי יהודה ושומרון, יש אוכלוסייה רצינית מבחינה דתית, אוכלוסייה מהתנועה הלאומית, ויש שם מערכת חינוך שהתגאו בה והיא לתפארת.

יחיאל חזן: אני בא מהאזור שם, וחשבו שאולי סמים אין בכלל באוכלוסייה הזאת.

יחיאל חזן: הסתבר רק על פי מה שפורסם בכלי התקשורת, וגם על פי דיווחים שקראתי והגיעו אלי לוועדה, שגם היום ביהודה ושומרון, יש סמים לא פחות מאשר בתל אביב.

יחיאל חזן: אז כשאתה בא ואתה אומר – כן, לא פחות מאשר בתל אביב, הדברים האלה בדוקים.

יחיאל חזן: ביישובים כמו אפרת, יישובים עם צביון דתי ממש, היישובים מתמודדים עם זה על השולחן, לא מתחת לשולחן.

יחיאל חזן: התופעה הפכה להיות נפוצה שם.

יחיאל חזן: אני יודע שבקדומים - - -

יהודה מורג: באריאל, באפרת, בחברון, קריית ארבע.

יחיאל חזן: אני לא מדבר על אריאל.

יחיאל חזן: אריאל היא עיר מעורבת יותר.

יחיאל חזן: אני מדבר על יישובים הקטנים ששם החינוך הוא הדגל של ההתיישבות.

יחיאל חזן: אתה בא ומציג עמדה, מה שם גם טעו?

יהודה מורג: אין ספק שגם בחינוך הדתי, לא באתי להציג בכלל את החינוך הדתי.

יהודה מורג: אני באתי להציג את החינוך.

יהודה מורג: בחינוך הדתי יש המון בעיות, אני לא מכסה את הדבר.

יהודה מורג: אבל עובדה שאם אתה לוקח את הנוער שלוקח סמים, ואתה מציג אותו מול הנוער שאינו לוקח סמים, לא קשור לדתי חילוני.

יהודה מורג: עדיין אם אתה לוקח את הבחורים שלא לוקחים סמים, אלה בדרך כלל הבחורים שיש להם ערכים אחרים, שמעניינים אותם תחומים אחרים.

יהודה מורג: אלה בדרך כלל חבר'ה שיילכו לקרבי בצבא.

לינסיה מצנר: אני מפקחת על בתי הספר העל יסודיים.

לינסיה מצנר: במסגרת נוספת בהתנדבות, אני רפרנטית של המחוז שלי לנושא תכניות המניעה.

לינסיה מצנר: אני מייצגת את גליה שחם שלא יכלה להגיע היום.

לינסיה מצנר: עבדתי שנים רבות עם רות לקט שפרשה, וגליה החליפה אותה.

לינסיה מצנר: כדי להסביר את כל מה שאנחנו עושים, צריך הרבה יותר מישיבה אחת, וכולנו רוצים לסיים את הישיבה.

לינסיה מצנר: בשעה אחת עשרה מתחילה פגישה של אחראים מובילים בית ספריים לתכניות המניעה, תפקיד חדש שהתחיל ב-1 בספטמבר בכל בתי הספר העל יסודיים במדינת ישראל.

לינסיה מצנר: אני מקווה שהאחראי בישיבה שלכם יגיע למרכז הפיסגה למה"ד בשעה אחת עשרה שאנחנו מקיימים.

לינסיה מצנר: אני רוצה לומר שני דברים.

לינסיה מצנר: אחד לך המחנך.

לינסיה מצנר: המוטו של כל העבודה שלנו עכשיו היא שכל מורה ומחנך לא רק היועץ, לא רק מחנך הכיתה, גם המורה לפיסיקה ולביולוגיה ולחינוך גופני, הוא מחנך למניעה.

לינסיה מצנר: זו נקודה אחת.

לינסיה מצנר: נקודה שנייה, כמו שאמרת איתן, מגן הילדים ועד כיתה י"ב, יש תוכניות מניעה.

לינסיה מצנר: הן מתקיימות, כשהמוטו הוא, לתת הרבה מידע.

לינסיה מצנר: שנית, לעבוד כל כישורי חיים, לא רק נגד סמים, גם נגד נרגילות.

לינסיה מצנר: רבותי, נרגילה היא מכה קשה, וכשנכנסתי לפה שאלתי אם יהיה דיון, ואמרו לי שהיה דיון גם על הנרגילות.

לינסיה מצנר: בכל האוכלוסיות הנרגילות היא מכה קשה, ההורים חושבים שזה כלום, ולפעמים הורים משתמשים בנרגילות יחד עם הילדים בכל מיני מקומות, זה כאב לב נוראי לראות.

לינסיה מצנר: אנחנו מדברים על כישורי חיים, גם לא לקחת סוכריות מזרים, כשאתה ילד קטן, לא רק סמים.

לינסיה מצנר: אנחנו מנסים להתחיל מגן הילדים.

לינסיה מצנר: מחר יושבת נציגת הארגון נעמה, אצלנו עם כל המפקחים, כדי להכניס את התכניות האלה בצורה יותר עמוקה גם לגני הילדים.

לינסיה מצנר: אני רק רוצה לומר שאנחנו מאמינים שמידע יחד עם אכיפה, ואנחנו בשותפות אדירה עם נוער חשיפה בירושלים, ויש הרבה יותר פתיחות גם במערכת הממלכתית, וגם במערכת הממלכתית-דתית לעבוד עם המשטרה.

לינסיה מצנר: זה לקח הרבה זמן עד שמנהלים מרימים טלפון למפקד נוער חשיפה ואומרים לו, שמוליק בוא, יש לנו בעיה בבית הספר.

לינסיה מצנר: אנחנו משתדלים להגביר את שיתוף הפעולה עם האכיפה.

לינסיה מצנר: הדבר החדש שאני חושבת שנותן לנו טיפה אופטימיות, והוא באמת עובד לכיוון שאתה המחנך הזכרת, זאת תכנית חדשה שאנחנו קוראים לה משמעות.

לינסיה מצנר: כשאנחנו אומרים שאם נעבוד על בניית הדימוי העצמי של הנער, עם החיפוש של משמעות של חייו, בשביל מה אנחנו חיים, למה אנחנו רוצים להגיע בחיים.

לינסיה מצנר: עם חיזוק האמונה של מה אנחנו עושים פה על כדור הארץ, ואני אקצר כדי לא להרחיב.

לינסיה מצנר: אם אנחנו נחפש דרכים למילוי שעות הפנאי של הנוער, ובמקביל נחזק את הסמכות, הן של ההורים והן של המבוגרים, ונדבר על גבולות של מותר ואסור, בתכנית רחבה ושלמה של משמעות, יש סיכויים שנצליח.

לינסיה מצנר: הדבר האחרון, אנחנו מכשירים בסמינרי עמיתים נערים להיות מנהיגי דעה לחבריהם, שהם יהיו אלה שידברו על מניעת הסמים.

לינסיה מצנר: אנחנו עושים את זה בסמינרי עמיתים.

לינסיה מצנר: זאת הפעולה שלמדנו שהיא מהמוצלחות שלנו בתכנית המניעה, כשהנוער עובד על זה יחד עם המורים בכיתות.

לינסיה מצנר: אני מקווה שנצליח.

יואב בן ארצי: אני מברך על זה.

יואב בן ארצי: אבל יש לי שתי הצעות.

יואב בן ארצי: חלק מהתכנית שאת מציגה כבר עשר שנים לפחות נעשית.

יואב בן ארצי: ולא נעשה שום מחקר הערכה מלווה לגבי היעילות והאפקטיביות.

יואב בן ארצי: מה שהשטח מראה שישנם - - -

לינסיה מצנר: גברת המבורגר מהרשות עושה.

לינסיה מצנר: יוסי הראל עושה.

לינסיה מצנר: בנבנישתי עושה.

לינסיה מצנר: נעשים דברים.

יואב בן ארצי: מבחן התוצאה מראה שמה, שיש פחות נוער שמשתמש?

יואב בן ארצי: יותר נוער שמשתמש במגוון יותר רחב של מוצרים.

יואב בן ארצי: משהו קלוקל פה.

לינסיה מצנר: אני מצטערת שאין לי פה את השקפים כדי לצטט במדויק את המחקר.

לינסיה מצנר: הוא מראה שיש עלייה עצומה בשימוש של הסטודנטים באוניברסיטה.

לינסיה מצנר: המחקר מראה שאין ירידה, אבל בשנים שהנוער חשוף לתכניות מניעה יש עצירה.

לינסיה מצנר: אם זה אומר משהו, אני מאמינה שאנחנו חייבים להמשיך בתכניות חינוכיות בשיתוף עם האכיפה, ובשיתוף עם המשרדים הנוספים שיעזרו לנו.

לינסיה מצנר: אני לא מאמינה שדבר אחד יכול לפתור את הבעיה, ואני מגדלת ילדים במדינה הזאת.