הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 100, 2004-07-26 00:00

איוב קרא: מאיפה?

תיגריד באשיר: ממזרח ירושלים, חוץ מבית צפפא ששייכת ללשכת דרום.

איוב קרא: כמה לשכות יש בירושלים?

תיגריד באשיר: יש 4 יחידות לטיפול בנפגעי סמים, ואנחנו עובדים במסגרת לשכת הרווחה של מזרח ירושלים.

תיגריד באשיר: מגיעים אלינו אנשים שהם פעילים ודורשים גמילה והמשך טיפול ושיקום; מגיעים אנשים נקיים שדורשים המשך טיפול פסיכו-סוציאלי ושיקום; מגיעים אסירים משוחררים דרך בית-הכלא שמתכוונים להשתקם ולקבל המלצות לגבי שחרור מוקדם.

תיגריד באשיר: ההתערבות שלנו היא בעיקר פרטנית.

תיגריד באשיר: אנחנו מקבלים אותם כחלק ממערכת שלמה כי הפרת האיזון משפיעה על כל המשפחה ודורשת התייחסות והתערבות שלנו, ולכן הטיפול הוא לא רק פרטני, אלא גם משפחתי, זוגי, קבוצתי, ולאחרונה גם ברמה הקהילתית.

תיגריד באשיר: יסמין הוכשרה לטיפול זוגי, ולאחרונה עושה התערבויות זוגיות.

תיגריד באשיר: אני אשמח אם בהמשך היא תפרט יותר.

תיגריד באשיר: המיוחד אצלנו ביחידה הוא שיש לנו מרכז יום שמשווק את האוכלוסייה של המזרח.

תיגריד באשיר: יש למרכז הזה הרבה קשיים היום, ואני אפרט אותם בהמשך.

תיגריד באשיר: האוכלוסייה המטופלת הם אנשים שבאים ממצוקה כלכלית מאוד קשה, מתנאי דיור נוראיים.

תיגריד באשיר: יש אנשים שגרים בחמולות בחדר אחד, אז תארו לעצמכם משפחה, סבא, סבתא, דודים ודודות, כלה ובחור שגרים כולם בחדר אחד.

תיגריד באשיר: לכן יש גם קשיים זוגיים מכיוון שהם גרים בחמולות אין פרטיות הזוגית, יש התערבות משפחתית מיותרת, נוצרים כל מיני לחצים וקשיים זוגיים; יש הרבה אלימות במשפחה גם בגלל היעדר מיומנות בעמידה בתנאי לחץ ובהתמודדות עם מצבי לחץ.

תיגריד באשיר: רוב המכורים הטופלים הם בעלי השכלה מאוד נמוכה, רובם מובטלים או עובדים באופן לא סדיר.

תיגריד באשיר: כאלה שמסתדרים ומוצאים עבודה, מוצאים לרוב עבודה מזדמנת ולא סדירה.

תיגריד באשיר: למטופלים רבים אין מיומנות של גידול וחינוך ילדים; הרבה מהם מתחתנים בגיל מאוד צעיר, והם חסרי ידע בגידול ובטיפול בילדים.

תיגריד באשיר: הבחורים שהופכים להיות אבות שקועים מאוד בעצמם, ואשתו גם כן מרוכזת בו ובמה שקורה לו, והילדים מוזנחים, בלי תשומת לב, דאגה ואכפתיות.

תיגריד באשיר: מן התכונות האלה נגזרו כל מיני תוכניות שהוצגו בהתאם לצורכי האוכלוסייה.

תיגריד באשיר: יש אצלנו היום 150 מטופלים, ו- 85 מהם מגיעים אלינו מדי שבוע.

תיגריד באשיר: יש לנו 23 מטופלים שהם אסירים משוחררים שאינם מתמכרים ומטופלים בקביעות.

תיגריד באשיר: אלה אסירים שמגיעים אלינו אחרי השחרור מהכלא כחלק מתוכנית השיקום שלהם.

תיגריד באשיר: יש לנו 45 מטופלים שחלקם מתמכרים וחלקם אסירים משוחררים; הם נמצאים במעקב פעם בשלושה שבועות או פעם בחודש, באופן סובייקטיבי, לפי מצבו של המטופל.

תיגריד באשיר: ציינתי בהתחלה שההתערבות שלנו היא לא רק פרטנית, אלא גם משפחתית וזוגית, ולפעמים כאשר המטופל אינו משתף פעולה אתנו, ואנחנו מרגישים שיש צורך להמשיך בהתערבות עם הילדים ועם הנשים, אנחנו ממשיכים.

תיגריד באשיר: יש לנו 12 מקרים של בנות זוג וילדים או הורים של מטופלים שמטופלים אצלנו ללא המכור.

תיגריד באשיר: יש 39 מטופלים נקיים למעלה משנה, והם מטופלים באינטנסיביות.

איוב קרא: מתוך ה- 150 כולם גברים?

תיגריד באשיר: יש שתי נשים: אחת פעילה, ואחת נקייה ונמצאת בשלב מתקדם של השיקום.

תיגריד באשיר: יש 21 מטופלים שנמצאים בטיפול אינטנסיבי, הם השתקמו ועובדים באופן סדיר; יש 14 מטופלים שעובדים בעבודה מזדמנת; ויש חלק נוסף של אנשים שאין להם בכלל תעסוקה, ואני אשמח שתפגשו אותם ותחושו את המציאות דרכם.

תיגריד באשיר: מהצרכים שהצגתי הוצגו פרויקטים בקבוצות שיענו על הדרישות.

תיגריד באשיר: קבוצה ראשונה שהתקיימה במשך שנתיים הייתה של מכורים נקיים, והיא כללה 9 מטופלים.

תיגריד באשיר: הייתה קבוצת טיפול פסיכודינמית שיסמין הנחתה אותה, ואני אשמח אם יסמין תפרט על הקבצה.

יסמין אבו-ג'ליל: התחלנו עם 12 מטופלים וסיימנו עם 9 מטופלים במכורים שעברו מסגרת טיפול, והם נקיים למעלה מ- 7 חודשים ועד שנתיים.

יסמין אבו-ג'ליל: קבוצה שדנה בבעיות שמטופלים מביאים אותן: התמודדות עם הניקיון, חוסר תעסוקה, בעיות זוגיות; ישבנו אותם פעם בשבוע במשך שנתיים וחצי, וזה מאוד עזר להם ונתן להם כוח.

יסמין אבו-ג'ליל: חלק מהם התחתנו, חלק התחיל לעבוד במשך העבודה בקבוצה, ואלה התוצאות שכולנו הרגשנו.

יסמין אבו-ג'ליל: עד היום אני בקשר אתם, מבקשים לבוא פעם בחודשיים כדי לעקוב אחרי השינויים שהם עברו.

תיגריד באשיר: יש חשיבה להקים בעתיד הקרוב קבוצת מעקב פעם בשלושה שבועות של מכורים נקיים למעלה משנתיים ודורשים התייחסות למשברים ולקשיים מסוימים.

תיגריד באשיר: קבוצת הדרכה הורית כללה 18 מטופלים שנפגשו ב- 16 מפגשים.

תיגריד באשיר: זאת קבוצה שנבעה מקושי של המטופלים בחינוך ובגידול הילדים.

תיגריד באשיר: אני ומנחה בשיטת אדלר הנחינו אותה, והיא הצליחה מאוד.

תיגריד באשיר: 18 המטופלים הם בעצם 9 זוגות שביקרו באופן סדיר, ולא הייתה ממנה נשירה.

תיגריד באשיר: מה שכן, התפתחו בקבוצה הזאת הרבה תהליכים מעניינים של קשיים בזוגיות, ואנחנו כצוות התלבטנו האם להמשיך בהדרכה הורית או לשנות את הקבוצה לקבוצת עבודה על זוגיות.

תיגריד באשיר: בסוף החלטנו שאנחנו ממשיכים כמו שתכננו, והשנה אנחנו מרכיבים קבוצה שתטפל בזוגיות.

תיגריד באשיר: קבוצת אמנות לילדים כללה 12 ילדים שנפגשו ב- 14 מפגשים.

תיגריד באשיר: רבאב הייתה המנחה.

רבאב עוודת אללה: הכוונה הייתה להגיע לתהליך טיפולי עם הילדים דרך האמנות, אבל הם ממש לא רצו להתייחס למצוקות שלהם, וכל הזמן רצו לדבר על הפנטזיות ולברוח מהמצוקות שלהם בבית.

רבאב עוודת אללה: זה היה יותר אומנות מאשר טיפול.

תיגריד באשיר: מדובר בילדים שחיים בתנאי עוני, ואין להם הכלים הבסיסיים של דף ועיפרון, דף וצבע, אז הם מצאו את זה פה והפכו את הקבוצה לקבוצת ציור.

תיגריד באשיר: קבוצת פורקן לחץ חווייתית לילדי מכורים כללה 22 ילדים שנפגשו ב- 16 מפגשים.

תיגריד באשיר: מדובר גם בקבוצה בסיסית ביחידה שלנו שחוזרים עליה כל שנה, והיא מאוד מוצלחת.

תיגריד באשיר: היא משקפת גם צריכם בסיסיים של הילדים שחיים בתנאים מאוד קשים, ולא תמיד מתאפשר למשפחות להוציא אותם, לפנק אותם ולתת להם את הצרכים המינימליים של הילדים.

תיגריד באשיר: קבוצת נשות מכורים כללה 9 נשים שנפגשו ב- 12 מפגשים.

תיגריד באשיר: זאת קבוצה שכמאל ורבאב טיפלו בה.

כמאל אגבריה: זו קבוצה שצמחה מהצורך לטפל לא רק בגברים, אלא גם בנשים ובילדים שיש להם המצוקות ושהתפתחו על רקע המחלה שקיימת בבית.

כמאל אגבריה: הנשים עצמן ביקשו להשתתף בקבוצה.

כמאל אגבריה: לא במקרה רבאב ואני נבחרנו להיות מדריכים; הכוונה הייתה לשמש מודל חיובי לזוגיות בקבוצה.

כמאל אגבריה: הקבוצה הייתה מובנית והתמקדה בנושאים של חינוך ילדים בבית ושל התמודדות עם בעל מכור נקי או פעיל.

כמאל אגבריה: גם מבחינה זו הקבוצה הייתה מעורבת: 7 נשים היו נשים לבעלים נקיים ובעלים של שתיים מהן היו משתמשים.

כמאל אגבריה: לכל צד יש הבעיות שלו.

כמאל אגבריה: גם לאישה שבעלה נקי יש הפרת איזון, חלוקת תפקידים חדשה, התארגנות בתוך המשפחה.

כמאל אגבריה: סביב זה התפתחו גם אי הבנות באשר לאחריות.

כמאל אגבריה: הנשים הגיעו לקבוצה והביאו אליה את הקשיים שלהן בבית באשר לחינוך ובהתמודדות עם הבעל.

כמאל אגבריה: לקבוצה הוזמנו אנשי מקצוע בתחומים של חינוך ושל אלימות כלפי ילדים.

כמאל אגבריה: עשינו עבודה יצירתית של עשייה.

כמאל אגבריה: זו קבוצה שהתחילה עם 9 נשים והסתיימה עם 9 נשים.

תיגריד באשיר: ציינתי את פרויקט העלאת המודעות ופרויקט איתור יזום של מתמכרים.

תיגריד באשיר: בירושלים התופעה נפוצה מאוד; אני לא יכולה לציין מספרים כי התופעה לא נחקרה, אבל מדובר על אלפי מכורים בירושלים.

תיגריד באשיר: לעומת זאת יש רק 150 מטופלים.

איוב קרא: מה זה בערך?

תיגריד באשיר: בערך 6,000-7,000 מכורים.

חיים מהל: מישהו עשה סקר פעם?

חיים מהל: זה נשמע מספר אדיר.

כמאל אגבריה: גם משתמשים מזדמנים.

חיים מהל: משתמשים מזדמנים זה לא אותו דבר.

כמאל אגבריה: המרכז ערך מחקר פנימי, והוא פורסם בעיתון מקומי במזרח ירושלים, ומדובר ב- 7,000 איש.

חיים מהל: לא הגיוני.

חיים מהל: כמה תושבים יש במזרח ירושלים?

תיגריד באשיר: כ- 200,000.

חיים מהל: 3% מהאוכלוסייה הם מכורים לסמים?

חיים מהל: אין דבר כזה בעולם.

חיים מהל: בדרך-כלל שיעור המכורים להרואין הוא 0.2% מהאוכלוסייה שידוע, ועוד 0.2% שאינם ידועים.

חיים מהל: סדר גודל של 0.5%.

חיים מהל: אפשר להגיד שמכיוון שהאוכלוסייה במצוקה ועוני, יש יותר, אבל זה לא יעלה ל- 3%.

איוב קרא: מתכוונים גם לשימוש חד-פעמי.

כמאל אגבריה: כן, גם כדורים.

חיים מהל: אז צריך להגיד את זה.

כמאל אגבריה: כמעט בכל בית במזרח ירושלים יש משתמש.

חיים מהל: אני הייתי נזהר מלהגיד את זה, ואני ממליץ שיעשו סקר, זה מאוד חשוב.

איוב קרא: אם עובד סוציאלי אומר לך שבכל בית במזרח ירושלים יש משתמש---

קריאה: אבל הוא לא מדבר על הרואין.

כמאל אגבריה: גם אלכוהוליסטים, הכול.

חיים מהל: אני מסכים אתך על משתמשים בחשיש.

כמאל אגבריה: על זה אנחנו מדברים, לא על מכורים להרואין.

תיגריד באשיר: יש משפחות שיש בהן יותר ממכור אחד או שניים.

תיגריד באשיר: יש משפחות שיש בהן 4 או 5 מכורים.

חיים מהל: את זה אנחנו יודעים, אבל יש גם משפחות שאין בהן אף אחד.

תיגריד באשיר: לא אנחנו עשינו את המחקר הזה, אז אנחנו לא יודעים, אבל זה משהו שבאמת ראינו.

תיגריד באשיר: יש לנו 150 מטופלים, ושאלנו למה אנשים לא פונים אם התופעה כל-כך נפוצה.

תיגריד באשיר: חשבנו שאולי לא יודעים עלינו מספיק בקהילה, ולשם העלאת המודעות עשינו פרויקט של פרסום היחידה, פרסום השירותים שאנחנו נותנים, יצאנו לכל מיני מערכות בקהילה כמו קופות חולים, בתי-חולים, תחנות משטרה; התחלנו אפילו מלשכות הרווחה בקהילה כדי לעניין אותם ולספר להם על העבודה שלנו ועל הפרויקטים שאנחנו מפעילים.

איוב קרא: יש רתיעה להגיע לכאן, או בושה?

תיגריד באשיר: יש השערות, אבל אנחנו לא יכולים לדעת בוודאות.

תיגריד באשיר: יש אולי חוסר מודעות, הרבה מסתכלים עלינו כעל מוסד ששייך לעירייה.

חיים מהל: יש כאלה שהולכים למקומות פרטיים?

כמאל אגבריה: אל כריטאס קולטים---

תיגריד באשיר: הכנסייה הצרפתית בתחרות אתנו.

כמאל אגבריה: יש מרכז טיפול גם בעזרייה.

חיים מהל: הייתי שם פעם.

חיים מהל: הולכים לשם הרבה?

תיגריד באשיר: כן.

חיים מהל: אתם מפנים אנשים למתדון או לקהילות טיפוליות?

כמאל אגבריה: כן, גם.

תיגריד באשיר: אין הערכה, אבל אנחנו יודעים שהרבה מטופלים הולכים לשם משום שיש להם משאבים כספיים.

תיגריד באשיר: יש להם יותר כסף לתמוך באנשים.

תיגריד באשיר: לכן אנחנו בתחרות אתם.

חיים מהל: זו תחרות בריאה.

תיגריד באשיר: אני לא יכולה כל-כך להגיד שהיא בריאה כי מבחינה מקצועית זו רמה אחרת לגמרי, רמה שונה מהטיפול והשירות שאנחנו נותנים.

תיגריד באשיר: בהרבה מקרים הם מסתייעים בנו בהמשך טיפול במרכז יום או בטיפול פרטני.

תיגריד באשיר: כאן אנחנו עושים את החיבור החיובי שברמה של הטיפול אנחנו לוקחים, ואת העזרה הכספית הם נותנים.

תיגריד באשיר: ציינתי את פרויקט האיתור היזום של מתמכרים.

תיגריד באשיר: אחמד עטאם הוא מדריך טיפולי שעובד במרכז יום ואמור להצטרף לביקור היום.

תיגריד באשיר: הוא זה שהפעיל את הפרויקט.

תיגריד באשיר: הוא יצא למקומות שבהם יש מתמכרים וניסה להביא אותם לטיפול, לארגן אותם.

קריאה: יש תוכניות למתבגרים?

תיגריד באשיר: זו הבעיה במזרח ירושלים.

תיגריד באשיר: אנחנו לא אמורים לטפל במתבגרים, אבל שקשה להגיד 'לא', ואין לאנשים לאן לפנות אנחנו כן מקבלים אותם ומטפלים בהם.

תיגריד באשיר: במרכז יום הפעלנו בשנתיים האחרונות מספר קבוצות גם בעקבות צרכים שעלו בקבוצה עצמה.

תיגריד באשיר: הרבה מטופלים שיתפו אותנו בבעיית האלימות שלהם נגד הילדים ונגד הנשים אחרי הגמילה, וחשבנו שנכון לעזור להם ולצייד אותם בכלים לשליטה בכעסים.

תיגריד באשיר: הקבוצה כללה 15 מטופלים של מרכז יום במשך 24 מפגשים.

תיגריד באשיר: אני הנחיתי את הקבוצה עם מנהל מרכז היום איברהים.

תיגריד באשיר: קבוצת טיפול בפסיכודרמה שכללה 15 מטופלים וארכה 16 מפגשים.

תיגריד באשיר: טיפל בה מומחה פסיכודרמה בשם שלמה אלפנדרי.

תיגריד באשיר: קבוצת קבלת החלטות היא גם קבוצה שהנחתה אותה יסמין, והיא באה לענות על הצורך של המטופלים לקבל החלטות על המשך הגמילה או לא להמשיך, להתחתן או לא להתחתן.

תיגריד באשיר: בשלבי התנקות ראשונה מתעוררות כל מיני שאלות והחלטות שהמטופל צריך לקבל, והקבוצה הזו בחרה לעזור להם איך לקבל החלטה ולא להגיע לקונפליקטים משפחתיים ולהתמודד עם הקונפליקטים ולהגיע להחלטה הולמת.

תיגריד באשיר: קבוצת הטיפול באמנות כללה 15 מטופלים וארכה 14 מפגשים.

תיגריד באשיר: הנחתה אותה מטפלת מבחוץ ששמה תמי אינשטיין.

תיגריד באשיר: הייתה גם סדנה לעזרה ראשונה שארכה 12 מפגשים; היה כנס למשפחות שכלל 60 משתתפים – מטופלים ובני משפחותיהם.

תיגריד באשיר: המניע היה לשלב את המשפחות בטיפול, לתת להם מושג מה זה מרכז יום ומה זה עבודה בתוך מרכז יום, כי על הרבה מטופלים הופעל לחץ מצד המשפחות שייצאו ממרכז היום בתואנה שהם נקיים, והם צריכים לצאת לעבוד ולהתחיל לפרנס.

תיגריד באשיר: לכן גיוס המשפחה היה מאוד חשוב לנו.

תיגריד באשיר: יש סדנה ללימודי עברית שאנחנו מפעילים כל שנה.

תיגריד באשיר: אנחנו רואים בזה כלי חשוב לצייד את המטופלים בכלים בסיסיים של תקשורת והתמצאות בחוץ מול מוסדות חשובים כמו עירייה, בנק וכדומה.

תיגריד באשיר: כל שנה אנחנו מפעילים אותה במשך 24 מפגשים.

תיגריד באשיר: כל הקבוצות והסדנאות האחרונות שהזכרתי לא קיימות בגלל המצב הכלכלי הקשה.

תיגריד באשיר: פעם היינו מביאים מטפלים מבחוץ, היום אנחנו לא יכולים, והעובדים בצוות מתארגנים ביניהם, מאתרים צרכים ומפעילים את התוכניות; פעם היינו מקיימים פעילות של יום במועדון ספורט בפיליפ לאון, וגם בזה הפסקנו בגלל היעדר תקציבים; הייתה ארוחת צהרים חמה בשביל הרגשה של ביתיות, וגם זה היום לא קיים.

תיגריד באשיר: לצערי, המצב פה היום ממש מדכא.

תיגריד באשיר: המטופלים משתפים אותנו הרבה, וזה דורש מאתנו לתמוך בצוות של מרכז יום לעזור לו ולנסות לעודד את המטופלים.

תיגריד באשיר: הקושי העיקרי שאנחנו נתקלים בו הוא היעדר מיצוי זכויות במוסדות השונים כמו ביטוח לאומי, משרד הפנים, משרד השיכון ולשכת התעסוקה.

תיגריד באשיר: כל מטופל שמגיע לטיפול אינטנסיבי אצלנו אמור לקבל הבטחת הכנסה, ואנחנו מפנים אותם לביטוח הלאומי.

תיגריד באשיר: לפי החוק, זה צריך להיות תוך 3 חודשים, אבל אצלנו יכול להיות שמטופל יסיים טיפול ובמשך שנה לא יקבל הבטחת הכנסה.

תיגריד באשיר: כך המשפחה שלו לא מתפרנסת, אין הכנסה ואין פרנסה, יש אנשים שאין להם כסף אפילו בשביל נסיעות.

תיגריד באשיר: תארו לעצמכם מטופלים שבאים לכאן לשועפט ברגל ממזרח העיר.

תיגריד באשיר: זה מצב מבייש.

תיגריד באשיר: יש מקרים שאישה של מטופל לוחצת עליו להפסיק להגיע למרכז היום כי הם צריכים פרנסה.

תיגריד באשיר: משרד הפנים גם מאוד קשה.

תיגריד באשיר: הרבה מכורים רוצים להתחתן עם נשים מהשטחים שאין להן תעודת זהות; בעקבות זה האישה מתחילה ללדת ילדים והם לא רשומים בתעודת הזהות שלה או שלו, וללכת למשרד הפנים ולעשות את הסידור הזה, זה טירוף, בלתי אפשרי.

תיגריד באשיר: ככה הם נתקעים עם הרבה שירותים שהם לא מקבלים בגלל הקושי הזה של משרד הפנים שלא מסדר תעודת זהות.

תיגריד באשיר: הרבה מטופלים שלנו הם חסרי דיור או שהם חיים עם החמולות, וכמו שכבר אמרתי, זה עושה הרבה צרות לזוגות.

תיגריד באשיר: ממליצים להם לצאת, לשכור דירה.

תיגריד באשיר: מפנים אותם למשרד השיכון, ושם מבקשים מהם שבעל הדירה עצמו יבוא לחתום.

תיגריד באשיר: כשהמכור פונה לבעל הדירה בעל הדירה יודע במה מדובר ואומר לו שהוא מטרטר אותו, ואז מפסיקים את התהליך הזה ונתקעים בלי דיור.

תיגריד באשיר: גם לשכת התעסוקה היא בעיה.

תיגריד באשיר: כשמפנים מטופל לעבודה מבקשים ממנו תעודת יושר, ומטופל שבילה את מרבית חייו בכלא לא יכול להשיג תעודת יושר.

אורנה שביט: אני רוצה להוסיף משהו על ביטוח לאומי.

אורנה שביט: בעשר השנים האחרונות נפגשנו עם הרבה נציגים של ביטוח לאומי בכל מיני רמות, כולל מנכ"ל ביטוח לאומי, מנהל הסניף במזרח ירושלים, מנהלת הסניף בירושלים, ושום דבר לא יצא מזה.

אורנה שביט: בגלל הקושי בקבלת הבטחת הכנסה הרבה מטופלים לא ממשיכים אתנו את הקשר כי הם יוצאים לעבוד, נופלים חזרה לשימוש בסמים וחוזרים לבתי-סוהר.

אורנה שביט: אני לא צריכה לציין כמה עולה להחזיק בן-אדם בכלא, הרבה יותר מכל תוכניות השיקום שלנו, וגם לזה צריך למצוא פתרון.

אורנה שביט: מלבד זאת יש אנשים שסיימו טיפול במרכז יום וקיבלו פתאום את כל הבטחת ההכנסה לשנה שלמה בבת-אחת, ואז הרבה מאוד חזרו אחורנית כי הם חשבו שיש להם הרבה כסף.

אורנה שביט: זה מאוד פוגע באפשרות להמשיך את תהליך השיקום.

אורנה שביט: אותו דבר לגבי משרד השיכון כי מי שחי מהבטחת הכנסה זכאי לסיוע בשכר דירה הרבה יותר גבוה ממי שאין לו אישור מביטוח לאומי.

אורנה שביט: אנשים מפסיקים את הקשר אתנו גם בגלל זה.

תיגריד באשיר: קיים מחסור בשירותים ממסדיים או וולונטריים שיסייעו לאוכלוסייה בנוסף לשירותי הרווחה.

תיגריד באשיר: כלומר במזרח ירושלים לא תמצאו שום ארגוני צדקה שיסייע לאנשים, ובסופו של דבר היכולת שלנו לתת ולסייע היא מוגבלת, ולכן אנחנו מותקפים הרבה מאוד מהמטופלים.

תיגריד באשיר: הרבה מהם נושרים מהטיפול ופונים למקומות אחרים פחות מקצועיים כי שם יש משאבים שאין לנו, לצערי.

תיגריד באשיר: קיים מחסור בשירותים קהילתיים נגישים כמו התחנה לבריאות הנפש.

תיגריד באשיר: יש תחנה כזו בכפר שאול, ותארו לעצמכם מה זה אומר למטופל כשאתה אומר לו שרוצים להפנות אותו לאבחון פסיכיאטרי בבית-חולים לחולי נפש.

תיגריד באשיר: היה לנו מקרה כזה לפני שנתיים, ועד היום הוא מאשים אותנו שאנחנו עשינו ממנו משוגע משום שלקחנו אותו לכפר שאול.

תיגריד באשיר: יש אנשים רבים שזקוקים לאבחון ולהתייחסות פסיכיאטרית בגלל איומים בהתאבדות, ואין לי לאן להפנות אותם.

תיגריד באשיר: זו בעיה מאוד רצינית.

תיגריד באשיר: יש לנו משפחה שהילדים מגלים תופעות מדאיגות, ואין לאן להפנות אותם כי גם לילדים אין השירות הזה.

תיגריד באשיר: יש גם כמובן, מחסור בתקציבים ביחידת היום.

תיגריד באשיר: הרבה מהפרויקטים שאנחנו רוצים לעשות, ויש הרבה התלהבות לתת ולעשות, אבל אנחנו מרגישים כמו אימא שאומרת כל הזמן שאין.

תיגריד באשיר: זה מתסכל אותנו ואת האוכלוסייה, ואני אשמח אם תוכלו להתארגן ולהתגייס ולעזור לנו לעזור להם.

איוב קרא: מה מעמדה של העירייה בכל הפקטורים האלה?

תיגריד באשיר: העירייה נותנת את החלק שלה; יש 4 יחידות, כפי שציינתי, ואנחנו לוקחים כסף מהעירייה לטובת פרויקטים של היחידה, וזה פחות ממרכז יום.

תיגריד באשיר: המצוקה העיקרית היא יותר במרכז מאשר ביחידה.

תיגריד באשיר: ביחידה אפשר להתארגן ולעשות, אבל העלות גבוהה מאוד.

חיים מהל: במרכז היום במערב ירושלים יש אותן בעיות שיש פה?

אורנה שביט: יש בירושלים גוף שהוא שלוחה שלכם – האיגוד הירושלמי למאבק בסמים.

אורנה שביט: אני יודעת שהתקציב שלהם הרבה יותר גבוה מהתקציב שלנו, הוא קצת ירד במהלך השנה האחרונה, אבל היו שנים שהפערים היו גדולים מאוד – 50% תקציב היה לנו.

אורנה שביט: אנחנו מצפים שהאיגוד ידאג, וכל שנה אני מעלה את זה אחרי דיוני התקציב של האיגוד.

אורנה שביט: כל מי שאחראי על חלוקת התקציב צריך לחלק אותו שווה בשווה; אין שום סיבה שמרכז יום במזרח העיר יתוקצב ב- 50%.

חיים מהל: אם אין כסף בכל השירותים?

אורנה שביט: בשנה הנוכחית קיבלנו עזרה כדי לקיים את קבוצת האמנות במרכז היום, ולכן זכינו בתקציב של 2,800 שקל שימומש בעוד חודש.

אורנה שביט: זו העזרה היחידה שקיבלנו מהאיגוד הירושלמי לטובת מרכז היום.

אורנה שביט: אפשר גם לבדוק כמה תקנים יש אצלנו, וכמה יש שם.

אורנה שביט: תקנים הם לא יש מאין, הם שווי כסף.

אורנה שביט: היו שנים שהיו שם מנהל, עובד סוציאלי ושלושה מדריכים טיפוליים; אנחנו כאן שנים עם מנהל, אין לנו עובד סוציאלי חוץ ממנו, ויש גם מדריך אחד שלא עובד במשרה מלאה.

חיים מהל: מרכז היום במערב הוקם בידי האיגוד הירושלמי עוד יותר ממרכזי יום בכלל, והוא מופעל על-ידו; פה יש גוף שמופעל בידי משרד הרווחה.

אורנה שביט: גם זה שמופעל בידי האיגוד מקבל תקציבים ממשרד הרווחה לא פחות מאתנו.

אורנה שביט: ברגע שהוא התחיל להיות מתוקצב על-ידי המשרד, הכספים העירוניים או של הרשות לא הפסיקו לזרום.

אורית הוסמן: הרעיון הוא שהאיגוד יפתח שירותים ויעבירו אותם לאחריות של הרשות כדי שתוכל להמשיך להפעיל אותם, וזה לא קורה פה כי הן ממשיכות להפעיל את המרכז.

חיים מהל: זה נכון עקרונית, השאלה היא אם זה מה שצריך להיות.

חיים מהל: אם הייתי מחזיר את הגלגל אחורה 15 שנה, והייתי ראש הרשות למלחמה בסמים הייתי אומר שכל השירותים: משרד הבריאות, משרד הרווחה, הרשות למלחמה בסמים – כולם תחת קורת גג אחת.

אורית הוסמן: בטח.

תיגריד באשיר: נמצא אתנו מדריך טיפולי במרכז שהיה מטופל אצלנו ביחידה; הוא עבר טיפול פרטני פה, וסיים טיפול במרכז יום, והוא ישתף אותנו בחוויה שלו מהמעבר ממטופל לאיש צוות.

תיגריד באשיר: אחריו ידברו עוד מספר מטופלים על הדרך שהם עשו עד היום.

מדריך: אני נקי מסמים כבר 7 שנים.

מדריך: נגמלתי בכלא במחלקה טיפולית, השתקמתי והשתחררתי.

מדריך: קיבלו אותי פה, כמאל היה המטפל הפרטי שלי.

מדריך: עברתי ועדת אבחון, והייתי מטופל במרכז יום.

מדריך: גם אני בוגר מרכז נגב וגם בוגר מרכז יום, והיום אני עובד במרכז כמדריך חברתי לטיפול בנפגעי סמים.

מדריך: עברתי קורס מדריכים בהצלחה במכללת הגליל המערבי בעכו.

מדריך: היו לי הרבה קשיים בעבודה, כי חלק מהמטופלים היו אתי במחזור, והיה קשה להם לקבל אותי כמדריך אחרי שהייתי בעצמי מטופל.

מדריך: היה לי מאוד קשה להציב להם גבולות בלי להעליב אותם, בלי לפגוע בהם, לדעת להתייחס אליהם ולעבוד אתם כדי שיצליחו.

מדריך: אני עובד גם במרכז היום וגם כאן בלשכה.

מדריך: בחלק התפקידים שלי במרכז היום אני משתתף בסדר היום כל יום, וכאן אני פותח תיקים, וכשמגיע מטופל חדש אני מקבל אותו.

מדריך: אני מסביר לו איך מתחילים, מה עושים, איך מתחיל הטיפול.

מדריך: אחר-כך אני מעביר אותו לעובד הסוציאלי.

מדריך: אני גם משתתף בוועדות אבחון ונותן חוות דעת בעצמי על הרושם שעשה המטופל בעיניי, ומעביר לעובד הסוציאלי.

מדריך: אנחנו מתייעצים יחד מה מתאים לו, אני חלק מהצוות, ואני מרגיש שגם אני חשוב בצוות.

מדריך: במרכז היום השנה שעברה הייתה טובה יותר מהשנה הזו מבחינת המשבר הכלכלי.

מדריך: המצב עדיין קשה מאוד; בשנה שעברה היו לנו תוכניות שונות שהיום אין לנו: אין לנו יום ספורט במתנ"ס פיליפ לאון, וזה מאוד חשוב למטופלים.

מדריך: יש לנו הרבה תוכניות, אבל המצב הכלכלי לא מאפשר לנו לעשות את זה.

מדריך: אנחנו עובדים קשה מאוד.

מדריך: אני עוקב אחרי מטופלים, מנסה לשכנע אותם, להחזיר אותם לטיפול.

תיגריד באשיר: נמצאת אתנו אשתו של מטופל שעבר טיפול פרטני אצלנו, ואחר-כך עברו לטיפול זוגי.

תיגריד באשיר: לא נדבר הרבה על בעלה כי הוא לא נמצא, והוא עשה דרך מאוד יפה עד היום.

תיגריד באשיר: גם הוא מדריך נקי, ועובד בלשכת דרום בבית-צפפא.

תיגריד באשיר: בני הזוג סיימו קבוצת הדרכת הורות פה, האישה השתתפה גם בקבוצת נשים, והילדים שלה השתתפו בקבוצת הילדים.

תיגריד באשיר: אני מניחה שקשה לה לדבר בעברית, אז אנחנו נתרגם מערבית.

אשת המטופל: אני אשתו של בחור נקי במשך שש שנים ותשעה חודשים שעדיין מטופל כאן.

אשת המטופל: השתתפנו בכל מיני קבוצות.

אשת המטופל: היו פגישות זוגיות ואני השתתפתי גם בקבוצת נשים.

אשת המטופל: המפגשים היו רבים והפקתי תועלת רבה.

אשת המטופל: הגיע איש מקצוע בנושא חינוך ילדים ודיבר על גיל ההתבגרות והבעיות שלו.

אשת המטופל: הרבה דברים טובים עושים לנו ביחידה: קייטנות לנשים, קייטנות לילדים.

אשת המטופל: אנחנו מודים ליחידה שעזרה לבעלי להתנקות ולעלות על דרך חיים חדשה.

אשת המטופל: תודה.

איוב קרא: אתם מדברים עברית?

מטופלים: מבינים.

איוב קרא: אתם טופלתם רק במקום הזה או שגם במקום אחר, בכנסייה, למשל?

מטופל: הייתי גם בטייבה.

מטופל: אני הייתי פה.

תיגריד באשיר: הוא סיים מרכז יום ועד היום נמצא בטיפול פרטני.

תיגריד באשיר: הוא לא עובד, יש לו בעיה קשה מאוד של אבטלה ופנאי.

איוב קרא: למה הגעת לסמים?

מטופל: זה מילדות.

איוב קרא: מאיזה גיל?

מטופל: מגיל 15.

מטופל: אבל לפני-כן עישנתי סיגריות ומשתמש בהרבה מאוד דברים.

מטופל: כשהגעתי לסמים לא ידעתי, לא היה מי שיכוון אותי מהמשפחה.

מטופל: היה לי אח שנפטר מסמים.

מטופל: הייתי רואה שהוא משתמש ורציתי גם.

איוב קרא: באיזה גיל התחלת לעשן סיגריות רגילות?

מטופל: בגיל 8 או 9.

מטופל: ברוך השם אני עכשיו נקי.

מטופל: ניסיתי הרבה פעמים להפסיק לבד את השימוש בסמים, אבל הייתי מפסיק חודש-חודשיים ולא יכולתי לעמוד בזה.

איוב קרא: כמה זמן אתה נקי?

מטופל: 17 חודשים.

איוב קרא: אתה עדיין מגיע למרכז?

מטופל: כן.

מטופל: אני עדיין נותן בדיקות שתן, אבל עדיין לא עובד, קשה לי.

איוב קרא: אתה נשוי?

מטופל: לא.

איוב קרא: איפה אתה חי?

מטופל: אצל ההורים.

איוב קרא: אבא שלך עישן סמים?

מטופל: אף פעם, רק האחים.

מטופל: אבל אם אבא שלי היה מתייחס אלי או לאחים שלי מילדות, אולי זה היה משהו אחר.

איוב קרא: במה אבא עובד?

מטופל: עכשיו הוא בפנסיה.

איוב קרא: מה היה עושה חוץ מעבודה?

מטופל: כלום.

מטופל: היה יוצא ב- 5:00 בבוקר וחוזר ב- 21:00 בלילה, ואז היה הולך לבית קפה, לא יושב אתנו בכלל, לא מדבר אתנו בכלל, היה מקלל אותנו, לפעמים מרביץ.

מטופל: אמא שלי הייתה חולה, אחותי הגדולה הייתה דואגת לנו.

איוב קרא: בן כמה אתה?

מטופל: בן 35.

איוב קרא: כמה פעמים היית בבית-הסוהר?

מטופל: פעמיים: פעם 23 חודשים, ופעם 10 חודשים.

מטופל: בהתחלה היה לי קשה במרכז כי לא היה מי שידאג לי עם כסף, כי המשפחה לא האמינה בי, אבל ברוך-השם נכנסתי למרכז ולמדתי הרבה דברים שם.

מטופל: למדתי שאני בן-אדם, למדתי לשנות את המחשבה שלי, את הדפוסים שלי.

מטופל: אני מחפש עבודה, אבל קשה לי למצוא כי מבקשים ממני תעודת יושר, וזו בעיה.

תיגריד באשיר: יש לציין שגם לאנשים שיש להם אופציות לעבוד במזרח ירושלים, נבצר מהם לעבוד משום שהם מכורים לסמים כי לא נותנים בהם אמון בקהילה.

תיגריד באשיר: לא מאמינים להם, ולכן לא מקבלים אותם לעבודה אפילו במזרח ירושלים.

תיגריד באשיר: מחוץ לירושלים נדרש מהם תעודת יושר ופה יש אי-אמון.

מטופל: זה מאוד קשה, אבל אני מודה לאנשים שלימדו אותי את דרך החיים הזאת.

מטופל: ברוך השם שאני יכול להבין את עצמי, ולא צריך אף אחד שיבין אותי בחוץ.

איוב קרא: מי מכם עובד?

מטופל: אני.

איוב קרא: כמה זמן אחרי גמילה?

מטופל: אני נקי 4 שנים וחצי.

מטופל: אני עצמאי בבניין.

מטופל: אף אחד לא קיבל אותי לעבודה, אז החלטתי שאני אעבוד בבניין, אבל אני מרגיש שאני לא מסודר.

איוב קרא: למה אתה לא מסודר?

מטופל: אין לי אפשרות לפתוח תיק במס-הכנסה, אין לי יכולת להביא צוות, ואני עדיין מתחיל מחדש, ואין מי שיעזור לי בזה.

מטופל: חיפשתי עבודה במקום מסודר ולא קיבלו אותי.

מטופל: אני לא עובד מסודר, אלא שבוע-שבועיים בחודש, בגשם אני לא עובד בכלל.

מטופל: אני רווק, ואני רוצה להקים משפחה, וזה מפריע לי.

מטופל: אנחנו רווקים, וכדי להקים משפחה אנחנו צריכים הרבה כסף.

מטופל: אין לנו מה שיכניס לנו כסף, ואף אחד לא יכול לעזור לנו.

מטופל: המשפחה חושבת שאם אני במרכז, אז אני מטופל ואני חזק; הם לא יודעים שאני צריך להמשיך לקבל עזרה מהמשפחה, מהמקום הזה, מהעירייה.

מטופל: אני זקוק לעזרה.

מטופל: ניסיתי להוציא רישיון בעירייה.

מטופל: סיפרתי להם שהייתי בבית-סוהר, השתמשתי בסמים, ועכשיו אני נקי ורוצה לחזור לחיים חדשים, תנו לי הזדמנות, תנו לי רישיון לבאסטה – לא נתנו לי.

מטופל: ביקשתי רישיון למונית, וגם לא נתנו לי.

מטופל: הלשכה הזאת עזרה לנו בהרבה דברים, אבל צריך עוד מהמדינה, מהעירייה, מביטוח לאומי.

מטופל: משתמש בסמים הוא בן אדם חולה, הוא לא חזק, ואני צריך כל הזמן עזרה.

מטופל: הייתי כמעט 16 שנה בבית-סוהר, ולא עבדתי בחיים שלי.

מטופל: 5 שנים הייתי מכור לאלימות, לרחוב, לסמים.

מטופל: אבא שלי נתן לי לשתות שתייה חריפה כבר בגיל חודש.

מטופל: גדלתי בדרך שהייתה רחוקה מהדרך שאני נמצא בה עכשיו.

מטופל: ב- 96' הייתי בגמילה ולא הצלחתי, הציעו לי ללכת לטייבה.

מטופל: היום אני נקי 4 שנים, יש לי משפחה, שתי בנות, ואני מבין איך ללכת בחיים.

מטופל: פעם הייתי נכנס לתקל עם כל אחד, אפילו עם שוטר שהיה מבקש תעודה.

מטופל: התחלתי להבין מה הולך בחיים ולאהוב את עצמי, אבל אני מפחד כי אין לי עבודה, אין אף אחד שייתן לי לעבוד.

מטופל: רציתי לכתוב לנשיא המדינה שאני רוצה להוציא רישיון למונית, ועד עכשיו לא שלחתי את זה כי לכל מקום שאני הולך הדלת סגורה.

מטופל: הגשתי בקשה לבאסטה, כולם הסכימו, והעירייה לא מסכימה.

מטופל: כל אחד שולח אותי למישהו אחר: המשטרה הסכימה, ראתה את המקום, אבל בסוף אומרים שבמצב הכלכלי והביטחוני לא מאפשר לתת לך רישיון.

מטופל: אני לא מבין מה הקשר.

מטופל: אני רוצה לחיות ולהתקדם בחיים, אני לא רוצה לקבל כל הזמן הבטחת הכנסה, אני רוצה לעבוד ולסמוך על הכוחות שלי.

מטופל: אני לא רוצה לקחת ממקומות אחרים.

איוב קרא: לשכת הרווחה יכולה לפנות באופן פרטני לעניין שלו.

איוב קרא: לסיכום, אני מבקש שהרשות למלחמה בסמים תעשה סקר על מצב הסמים במזרח ירושלים כדי שתהיה אינדיקציה על מה מדברים פה.

איוב קרא: בעקבות הסקר הזה אני אבקש שיקיימו דיון מפורט יותר בוועדה על מזרח ירושלים עם כל הגורמים הרלוונטיים לסוגייה הזאת.

איוב קרא: שנית, נפנה במכתב עוד היום לשר הרווחה, לשר הבריאות, לראש עיריית ירושלים כדי להפנות למזרח העיר את כל המשאבים הדרושים באופן פרופורציוני למערב העיר כדי שלא יהיה הבדל בתקצוב בין מזרח העיר לבין מערבה בסוגייה הזאת כי זה משליך גם על המערב.

איוב קרא: צריך לטפל בבעיה כאילו היא נוגעת לכולנו וחשוב מאוד שלא יהיה קיפוח, לפחות בנושאים האלה שנוגעים לכולנו.

איוב קרא: אני מודה לתיגריד על האירוח, תהיה לנו עוד ישיבה, אבל ברוח הדברים האלה אנחנו נפרדים מכם.