הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 82, 2004-07-20 11:45

איוב קרא: שלום לכולם, אני רוצה להודות לראש המועצה שמכבד אותנו היום בישיבת הוועדה.

איוב קרא: באנו לכאן בגלל כמה סיבות.

איוב קרא: אחת, כי אנחנו אוהבים אתכם ולא באנו לפגוע במישהו, אלא להיפך – אנחנו חושבים שאתם מלח הארץ, אבל התפרסמה פרשה שהעיבה על כל מה שקורה פה.

איוב קרא: לפיכך חשבתי שחשוב שיידעו את האמת על ההתיישבות, את האמת על המועצה האזורית ועל כל מה שקורה ביהודה ושומרון.

איוב קרא: נמצאים פה נציגי כל הגורמים הנוגעים לבעיית הסמים וכל אחד מצווה כמובן לסייע מהזווית שלו ולהביא למצב שלא יהיו מעידות.

איוב קרא: אני מעריך שהפרשה שהיתה פה היא מעידה חד-פעמית.

איוב קרא: אני גם מאמין שאם יש אזור או מגזר שבו נגע הסמים הכי מזערי – יתקנו אותי אנשי המשטרה והרשות למלחמה בסמים אם אני טועה – זה המגזר הזה.

איוב קרא: לכן לפני שאנשים יחגגו, עוד לפני קביעת בית המשפט, הייתי רוצה לשמוע על הסוגייה, מה הם מימדי התופעה ואם אכן המועצה האזורית פה נמצאת במצב קשה מהבחינה הזאת.

איוב קרא: חשוב לי לדעת אם זו פרשה חד-פעמית ובהתאם לכך נסיק את המסקנות בהתאם לכך, אבל אי אפשר להכפיש ציבור שלם בגלל מעידה חד-פעמית.

איוב קרא: אדוני, ראש המועצה, בבקשה.

שאול גולדשטיין: אני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת איוב קרא.

שאול גולדשטיין: אנחנו בתהליך שבא לברר כל מיני אספקטים של טיפול בסמים ולראות אם אפשר לעשות את הדברים יותר טוב ממה שנעשה עד היום.

שאול גולדשטיין: אנחנו מאוד שמחים לביקור ועל הדיון.

שאול גולדשטיין: אני רוצה לתת לכם רקע על כל התייחסות שלנו לנושא הנוער והנוער המנותק – בין אם זה בא לידי ביטוי בסמים או בדברים אחרים.

שאול גולדשטיין: בין יתר תפקידיי, אני גם מכהן בתור יושב-ראש ועדת החינוך במועצת יש"ע.

שאול גולדשטיין: לפני כשלוש שנים התחלנו לטפל בנושא הנוער ביש"ע באספקט הרחב שלו.

שאול גולדשטיין: יש שני דברים משמעותיים: דבר ראשון, ההשפעות על הנוער שלנו, מעבר להשפעות הרגילות, הן קודם כל ההשפעות שיש על נוער רגיל.

שאול גולדשטיין: זה נוער של חברה מערבית שצורך אינטרנט, טלוויזיה, יוצא לקניון ולכיכר החתולות כמו כל נוער אחר.

שאול גולדשטיין: כאשר משווים את הנוער ביש"ע לנוער בכלל הארץ או בכלל העולם, המאפיינים הם די דומים.

שאול גולדשטיין: הנוער שלנו חשוף יותר לאינטרנט ומולטימדיה מאשר לפיגועים.

שאול גולדשטיין: יש את האקסטרה, הדברים שמיוחדים ליש"ע, אבל ההשפעה של זה היא הרבה יותר קטנה מאשר ההשפעות המערביות הרגילות על הנוער.

שאול גולדשטיין: זה דבר שחשוב לדעת אותו.

שאול גולדשטיין: דבר שני, סיווגנו את הנוער לספקטרום.

שאול גולדשטיין: אין אחד ככה ואחד ככה.

שאול גולדשטיין: אין אחד לבן ואחד שחור.

שאול גולדשטיין: יש אוסף של נערים שכל אחד נמצא בפוזיציה אחרת בנקודה נוכחית של החיים שלו.

שאול גולדשטיין: הרחבנו את המושג של "נוער" והגדרנו אותו מכיתה ז' עד י"ב - מעבר לתיכון הוספנו חטיבת ביניים.

שאול גולדשטיין: כאן גילינו שאחד הדברים הבעייתיים - שבעיניי הוא אחת הרעות החולות – הוא כל הנושא של הנשרה מבתי הספר.

שאול גולדשטיין: אני מתכוון לקלות הבלתי נסבלת שמחנכים ומורים מרשים לעצמם לזרוק ילדים ממערכת חינוך הפורמלית ולנתק אתם מגע.

שאול גולדשטיין: יש ילדים שיושבים בבית במשך חודשים רבים, כי אין מי שיקלוט אותם.

שאול גולדשטיין: עשינו מהלך מול משרד החינוך, האגף לחינוך ערכי והמינהל לחברה ונוער, קיימנו פה כנס מפקחים ארצי ועשינו עוד שני כנסים בפתח-תקווה.

שאול גולדשטיין: בעצם רצינו למנוע את ה"אספקה", את כניסה של נוער נורמטיבי למעגלי סיכון.

שאול גולדשטיין: הפרוייקט הזה ברמה הארצית, הלאומית, שאומר שלא יהיה מצב שמנהל יכול בקלות לזרוק ילד מבית ספר ואז הילד תלוי בין שמיים וארץ.

שאול גולדשטיין: הבאנו לתהליך לפיו גם אם הילד לא מתאים לבית ספר על המנהל מוטלת האחריות עליו עד שהוא מוצא לו מוסד חלופי, במשך מספר חודשים ללוות אותו ולראות שהוא אכן מגיע למוסד החלופי.

שאול גולדשטיין: רק אז הוא משוחרר מהאחריות עליו.

שאול גולדשטיין: השוט שלנו זה התקציב, כי הוא מקבל תקציב לפי מספר הילדים שיש לו במוסד.

שאול גולדשטיין: בעינינו זה דבר מאוד חשוב, כי זה מצמצם את מספר הילדים שנמצאים במעגל הנוער בסיכון.

שאול גולדשטיין: הפרמטר השלישי שחשוב לדעת הוא שהפריפריה שונה מאזורים עירוניים לטובה ולרעה.

שאול גולדשטיין: לטובה, כי יש פחות חשיפה לכל מיני דברים שיש בעיר ונגישים לנוער.

שאול גולדשטיין: לרעה, הנוער הוא לבד.

שאול גולדשטיין: ביישוב שלי למשל, אחת השיחות עם בני הנוער היא מה המועצה שלי יכולה לתת להם.

שאול גולדשטיין: אני שואל אותם מה אני עושה כדי שלא יצטרכו ללכת לכיכר החתולות.

שאול גולדשטיין: אחד אמר שהם צריכים מגרש ספורט, אחד אמר מועדון וידיאו.

שאול גולדשטיין: קם אחד ואמר: בוא נשים את האמת על השולחן.

שאול גולדשטיין: אתה לא יכול להציע לי 3,000 בני נוער במקום אחד שאני יכול לבחור את החברים שלי.

שאול גולדשטיין: מה שלא תיתן לי, אתה משאיר אותי בקבוצת הנוער שלי, של עשרה-עשרים חבר'ה בגיל שלי.

שאול גולדשטיין: הרי לא תחבר ילד בכיתה ז' עם ילד בכיתה י"ב.

שאול גולדשטיין: בכיכר החתולות יש 3,000 בני נוער והוא בוחר לעצמו את הקבוצה שלו, עושה איתם מה שהוא רוצה, תרתי משמע.

שאול גולדשטיין: דווקא במועצות אזוריות, בפריפריה, בערים קטנות - אפרת לצורך העניין היא חלק מהעניין - יש בעיה של שעות פנאי שצריך לפתור.

שאול גולדשטיין: מדינת ישראל לקחה על עצמה חינוך פורמלי, שאצלנו מתחיל ב-7:00 בבוקר, ברוב הארץ ב-8:00, ומסתיים ב-12:00, 13:00, 14:00, מקסימום 4:00.

שאול גולדשטיין: מה מעבר לזה?

שאול גולדשטיין: יש יום שלם.

שאול גולדשטיין: אם הילד מסיים ללמוד בממוצע בשעה 14:00 והוא ער עד השעה עשר בלילה, יש לו עוד שמונה שעות, עוד יום שלם.

שאול גולדשטיין: מה עושים?

שאול גולדשטיין: כל הקיצוצים שהושתו בשנים האחרונות על משרד החינוך פגעו בתחום הזה.

שאול גולדשטיין: התחום הלא פורמלי הוא על הכתפיים שלנו.

שאול גולדשטיין: תוסיפו לזה את כל הקיצוצים שמשיתים עלינו כל הזמן, היכולת שלנו להתמודד עם הבלתי פורמלי יורדת משנה לשנה.

שאול גולדשטיין: לפני כארבע שנים הקמנו כאן מחלקת נוער מאוד אינטנסיבית, שמנסה דרך המתנ"ס – שאחראי לחינוך הבלתי פורמלי – לטפל בתחום הזה.

שאול גולדשטיין: אנחנו עושים את זה באמצעות רכזי נוער בכל יישוב.

שאול גולדשטיין: יש 20 יישובים וזה אומר 20 רכזים.

שאול גולדשטיין: זה דבר שלא קיים במקומות אחרים.

שאול גולדשטיין: בעיר בסדר גודל דומה מספיקים שניים-שלושה, אבל במועצה אזורית כל אחד שייך למקום אחר.

שאול גולדשטיין: הילדים פנויים בערב מסוים כי יש "בני עקיבא" ודברים אחרים וקשה מאוד להתמודד עם זה.

שאול גולדשטיין: עכשיו נכנסנו לפרוייקט הספריות של מרכזים קהילתיים, כדי לתת מענה לנוער.

שאול גולדשטיין: כל הנושא הבלתי פורמלי צריך לקבל מענה, טיפול אחר לחלוטין, ברמה הלאומית.

שאול גולדשטיין: אנחנו עושים מה שאנחנו יכולים, אבל זה לא מספיק.

שאול גולדשטיין: אני מקבל כסף מארה"ב, 200,000-300,000 לשנה, וזה מה שיש לנו.

שאול גולדשטיין: בסכום כזה קשה לעשות פעילות אמיתית.

שאול גולדשטיין: דרך אגב, החינוך הבלתי פורמלי לא פחות חשוב מהחינוך הפורמלי - הדוגמא האישית שהילדים רואים, ההתנסויות האישיות, החוויות שיש להם – שהוא דבר מאוד משמעותי.

שאול גולדשטיין: לגבי נושא הסמים – זה אחד הצדדים של הניתוק של הנוער, אחד המוצאים.

שאול גולדשטיין: כמובן שבעינינו זה רע מאוד שיש נוער שפונה לזה, אבל יש עוד הרבה בעיות אחרות.

שאול גולדשטיין: מי שהולך לכיכר החתולות יכול לראות במו עיניו כמעט את כל שאר הבעיות של הנוער בכלל, לאו דווקא אצלנו.

שאול גולדשטיין: אנחנו מודעים לכל סוגי הבעיות, שום דבר לא מטאטאים מתחת לשטיח וגם אצלנו, בחממה היפה של גוש עציון, יש את הבעיות האלה.

שאול גולדשטיין: זה אמנם באחוזים הרבה יותר נמוכים, ברמה יותר נמוכה, אבל עדיין זה קיים וכל ילד הוא עולם ומלואו.

שאול גולדשטיין: אנחנו מתמודדים עם בעיית הסמים ברמה מסוימת.

שאול גולדשטיין: גם פה אין מה לעשות, הדברים מוגבלים.

שאול גולדשטיין: מה שיש לנו זה מה שיש.

איוב קרא: יש מתאם?

שאול גולדשטיין: לא.

שאול גולדשטיין: עשינו פרוייקט מעניין עם מלכישוע.

איוב קרא: יש מתאם ביהודה ושומרון?

איתן גורני: יש מתאם במעלה אדומים.

איתן גורני: זה שאין מתאם לא אומר שאין קשר ולא מסייעים.

איוב קרא: יש פה 200,000 תושבים.

איתן אקשטיין: אי אפשר לשים מתאם בכל מקום – בגוש עציון וכו'.

איתן אקשטיין: אין מתאם אזורי, אבל נותנים תשובה דרך הרשות.

שאול גולדשטיין: כמו שאמרתי, המספרים נמוכים ואנחנו עושים מה שאפשר.

שאול גולדשטיין: עשינו פרוייקט עם מלכישוע לטיפול בקהילה עצמה.

שאול גולדשטיין: בגוש עציון יש 20 יישובים.

שאול גולדשטיין: בקטע הזה של הגוש יש 50,000 נפש .

שאול גולדשטיין: זה כולל את בית"ר, אפרת ויישובי גוש עציון.

שאול גולדשטיין: האופציות שיש לילדים זה ביישובים עצמם, באפרת ובירושלים.

שאול גולדשטיין: העירבוב גדול מאוד.

שאול גולדשטיין: ירושלים היא במרחק עשר דקות נסיעה מכאן, רבע שעה או חצי שעה בטרמפים.

שאול גולדשטיין: לכן הקשר הטבעי שלנו הוא לירושלים, על כל היתרונות והחסרונות.

איתן גורני: אני רוצה לחזק את דבריו של ראש המועצה, כי התמונה אצלנו היא דומה.

איתן גורני: הנוער באזור, ביהודה ושומרון, לא שונה מהנוער הרגיל בכל הארץ, לא לטובה ולא לרעה.

איתן גורני: בעיית הסמים פוגעת בכל הארץ ופוגעת כאן לא יותר, אבל גם לא פחות.

איתן גורני: מהעובדה שנציגים של שתי קהילות טיפוליות דתיות יושבים אצלנו, רואים שגם הנוער הדתי נפגע מנגע הסמים לא הרבה פחות מאשר הנוער הרגיל.

איתן גורני: לכן המערך הכללי שלנו ברשות מנסה להתמודד, עד כמה שיכול, גם עם נגע הסמים כאן.

איתן גורני: כאמור, יש לנו מתאם במעלה אדומים, שהיא עיר גדולה, ולשאר אנחנו מנסים לתת מענים תקציביים ומענים טיפוליים דרך הנהלת הרשות.

איתן גורני: זה לא הרבה, אבל כאשר פונים אלינו לקבל סיוע, בין אם זה סיוע להצגות או לפעילויות, אנחנו משתדלים לעזור.

איתן גורני: משרד הרווחה הקצה חצי משרה למטפל בנוער באפרת וחצי משרה לטיפול בנוער בקרני שומרון.

איתן גורני: מבחינתנו, כפי שאמר ראש המועצה, לא רק כיכר חתולות יש בירושלים, כל המערך הטיפולי של הרשות וגם של עיריית ירושלים קיים למען כולם.

איתן גורני: מבחינתנו הכלל הנקוט ברשות הוא שכל נער יכול לקבל טיפול בכל מקום ויכול לפנות לעזרה בכל מקום.

איתן גורני: אנחנו בירושלים הגב של המקום הזה ולמקומות אחרים שנמצאים ביהודה ושומרון זה כפר סבא וכו'.

איתן גורני: בסך הכל כל המקומות האלה קרובים.

איתן גורני: זה אולי לא כל כך טוב, כי היינו מעדיפים שהטיפול יגיע גם לפה ולא יצטרכו לצאת מהיישוב.

איתן גורני: לזה יש כמה מכשולים, העיקרי שבהם הוא שקשה למצוא אנשים שיסכימו לבוא.

איתן גורני: הרבה פעמים, גם כאשר יש לנו תקציב, אנחנו מתקשים למצוא בעלי מקצוע שיסכימו לבוא הנה.

איתן גורני: המכשול השני הוא המגבלה התקציבית של המועצות והיישובים במקום, כי אם צריך מנחה וכד', זה בדרך כלל על בסיס שותפות, שכן גם לנו יש קשיים תקציביים לא מעטים.

איתן גורני: גם אנחנו סובלים מהמגבלות שלנו.

איתן גורני: בעיקרון אנחנו סבורים שלכל הנערים מגיע אותו יחס ואותו טיפול ואנחנו מנסים להושיט ידינו מהצד השני לסייע ככל יכולתנו.

איתן גורני: אני אומר את זה במוצהר כי יש פה אנשים מתחום הטיפול בנוער ובנוער במצוקה.

איתן גורני: לגבי חלופות – פה קראו לזה חינוך בלתי פורמלי ואנחנו קוראים לזה חלופות – אנחנו בדעה שאם לנוער, במיוחד בשעות הפנאי יהיו דברים יותר טובים לעשות, הם לא יתעסקו בסמים ולא בדברים מזיקים אחרים.

איתן גורני: אנחנו משקיעים הרבה מאוד בחלופות, כמו למשל נוער אומר כן לספורט ולא לסמים, חוגי מוסיקה, חוג שחמט.

איתן גורני: גם בגלל המצוקה שיש, כל הגורמים חייבים לחבור יחד כדי לעשות איזשהו מערך.

איתן גורני: כשאני הייתי צעיר היו תנועות נוער – "הצופים", "בני עקיבא", "עזרא", "הנוער העובד" – וכל החיים שלנו לאחר שעות הלימודים היו בתנועה.

איתן גורני: הרשות ניסתה לפעול בכיוון הזה, אבל היום תנועות הנוער זה לא מה שהיה והתנועות לא מגיעות לכל מקום.

שאול גולדשטיין: פה זה מפותח.

יסכה לנדאו: יש את "אריאל" בבת עין, הנוער העובד בהר גילה, וכאן "בני עקיבא".

איתן אקשטיין: ניתן יד לעשות פעילויות דרך תנועות הנוער.

איוב קרא: אני מבקש לשמוע מנציג משטרת ישראל לגבי המצב כאן מבחינת היקף תיקים, תפיסות, וכו' באופן פרופורציוני לשאר המקומות.

רפ"ק סוררו יעקב: אני מצטרף למה שאמר ראש המועצה ונציג הרשות.

רפ"ק סוררו יעקב: אני אחראי על איסוף המודיעין בגזרת עציון וחברון.

רפ"ק סוררו יעקב: מתמונות המודיעין המשטרתי עולה שיש פה נוער מצוין.

רפ"ק סוררו יעקב: יש נוער שוליים כמו בכל שאר הארץ, אלא שבהם אנחנו נתקלים ומטפלים.

רפ"ק סוררו יעקב: למשטרת חברון יש כמה דפוסי עבודה עיקריים: 1.

רפ"ק סוררו יעקב: שיתוף קהילתי השייך לאגף קהילה ומשטרה, ועדות למיניהן, מפגשים עם ראשי המועצות והאוכלוסיה, דרך נציגי האגף.

רפ"ק סוררו יעקב: 2.

רפ"ק סוררו יעקב: דפוס חקירתי – עם נוער חשיפה של הימ"ר והמחוז.

רפ"ק סוררו יעקב: במרחב חברון האגף עוסק בחקירת התיקים שמגלים בעקבות חשיפה.

רפ"ק סוררו יעקב: עבירת סמים מבחינה משטרתית מוגדרת כחשיפה.

רפ"ק סוררו יעקב: רכזי המודיעין שלנו אוספים מידע ממגוון מקורות מודיעין, מעבירים את המידע הזה באופנים שונים, מתאימים את אופן הפעולה לכל מקרה שנתקלים בו, לידי נוער החשיפה.

רפ"ק סוררו יעקב: משם בעקבות כך וגם בעקבות מקרים אחרים צצה הפרשייה האחרונה.

רפ"ק סוררו יעקב: לסיכום, מרחב חברון כשאר משטרת ישראל, רואה את תופעת השימוש בסמים מסוכנים, מריחואנה בכלל זה - אין אצלנו הגדרה של סמים קלים - בעיקר אצל בני נוער כדבר שצריך להתייחס אליו והוא בראש סדר העדיפות גם של היחידה שלי.

רפ"ק סוררו יעקב: אני משער שבעתיד עוד ניתקל במקרים מסוימים, כי ככל שנעמיק ונחפור, כך נגלה.

רפ"ק סוררו יעקב: זאת טיבה של עבירת חשיפה.

איוב קרא: יש נתונים על 2004-2003.

רפ"ק יעקב סוררו: פקד אסף ציוני ייתן בהמשך את הנתונים.

רפ"ק יעקב סוררו: בשורה התחתונה, מדובר בנוער מצוין, יש גם שוליים, אולי פחות ממקומות אחרים.

רפ"ק יעקב סוררו: אנחנו נמשיך ונטפל בזה.

פקד אסף ציוני: אני ראש מפלג נוער חשיפה בימ"ר ש"י.

פקד אסף ציוני: היחידה שאני עומד בראשה נקראת "נוער חשיפה", כשמה כן היא, והיא מטפלת בעבירות חשיפה.

פקד אסף ציוני: העבירה הראשית שאנחנו מטפלים בה היא עבירות סמים בקרב בני נוער.

פקד אסף ציוני: היחידה הזאת מתרגמת ידיעות מודיעיניות לפעילות אופרטיבית בשטח.

פקד אסף ציוני: אנחנו נשענים על מודיעין שקיים ביחידות וכן מודיעין עצמאי.

פקד אסף ציוני: אנחנו מתרגמים את זה לפעילות אופרטיבית-קהילתית וחקירתית שמביאה לפעולות.

פקד אסף ציוני: תופעת הסמים ביו"ש קטנה באופן ברור משאר הארץ.

פקד אסף ציוני: השאלה שאנחנו שואלים את עצמנו היא איך זה מגיע לנוער כזה איכותי – אחד מהמעורבים בפרשייה האחרונה בגוש היה אמור להתגייס ליחידה מובחרת בצה"ל – איך זה מגיע לאוכלוסייה כזאת.

פקד אסף ציוני: תוך כדי דבריי אני אנסה להסביר את התופעה.

פקד אסף ציוני: חילקתי חומר הכולל נתונים והפרשיות שניהלנו מתחילת השנה ביהודה ושומרון.

פקד אסף ציוני: הפרשיות האלה נוגעות לכלל הנוער ביו"ש, לאו דווקא הדתי.

פקד אסף ציוני: אני אנסה להתמקד באזור גוש עציון.

פקד אסף ציוני: מבחינת מספר התיקים אפשר לראות שישנה עלייה – 181 תיקים לעומת 151 בשנה שעברה.

יסכה לנדאו: הנתון הזה נכון עד עתה, כלומר זה כבר יותר ממה שהיה בכל השנה שעברה.

איוב קרא: זה בגלל הגברת הפעילות של המשטרה?

פקד אסף ציוני: בעיקר.

פקד אסף ציוני: עבירות הן עבירות חשיפה.

פקד אסף ציוני: ככל שאתה חושף יותר, מדעית אתה מתקרב יותר לממדים האמיתיים של התופעה הזאת.

פקד אסף ציוני: ככל שנחשוף יותר - נגלה יותר, נחפור יותר - יהיו יותר תיקים.

פקד אסף ציוני: זה לאו דווקא מצביע שב-2004 היתה פעילות יותר ענפה, אלא התמקדנו בזה יותר.

פקד אסף ציוני: יש גם מצב שכופה על ביצוע פעולות אופרטיביות על מנת להעלות את כמות התיקים.

פקד אסף ציוני: גם ב-2003 היתה עלייה לעומת 2002.

איוב קרא: כמה בני נוער מעורבים בזה?

פקד אסף ציוני: צריך לבדוק תיק תיק כדי לומר בדיוק כמה מעורבים, משום שיש עשרה תיקים בהם מעורב אדם אחד, ותיק אחד בו מעורבים חמישה אנשים.

פקד אסף ציוני: מבחינת כמות המעצרים הכמות כמעט זהה - השנה בוצעו 26 לעומת 25 בשנה שעברה.

פקד אסף ציוני: נעצרו 12 בני נוער עד תום ההליכים, מתוכם 11 קטינים, לעומת 5 בשנה שעברה.

פקד אסף ציוני: זו עלייה משמעותית כי זה מצביע על עלייה בפעילות בתיקים איכותיים, קשים, שנחשפו ולכן אותם קטינים גם נעצרו עד תום ההליכים.

שאול גולדשטיין: אין מבוגרים?

פקד אסף ציוני: אנחנו מטפלים בקטינים.

פקד אסף ציוני: גם אחד הבגירים שנעצר בפרשייה האחרונה שנעצר ביחד עם קטין, נעצר כי מכר סמים לקטינים ולכן היחידה שלי היתה מעורבת בזה.

פקד אסף ציוני: היו 26 מעצרים, 19 מתוכם קטינים, וכל השאר בגירים.

פקד אסף ציוני: זה סך הכל ביהודה ושומרון.

פקד אסף ציוני: כאשר אני מדבר על מעצר, זה לא מעצר בשטח של פקח נוער או בלש, אלא מעצר של קצין, כלומר שחתמתי על פקודת המעצר.

פקד אסף ציוני: מעצר עד תום ההליכים אומר שהאדם נשאר במעצר עד לסיום דיון ההוכחות בעניינו.

פקד אסף ציוני: זה אומר שהוגש כתב אישום תוך כדי המעצר והוא נשאר עד תום ההליכים.

פקד אסף ציוני: תיקי פשע הם התיקים הקשים יותר.

פקד אסף ציוני: חוץ מהעבירה של שימוש בסמים, הם תיקי פשע.

פקד אסף ציוני: לגבי תפיסות סמים – השנה נתפסו 4.5 קילו לעומת 870 גרם בשנה שעברה.

פקד אסף ציוני: אני לא אכנס לכל הפרשיות שנחשפו, אלא אעדכן לגבי שתי הפרשיות שקשורות לגוש עציון – פרשייה מס' 3 ופרשיית "מתנה משמיים".

פקד אסף ציוני: במהלך החקירה הזאת נעצר קטין בן 17 מקרית ארבע, בן של רב, שהתחקינו על עקבותיו במהלך כחודש והבנו שהוא מבצע עסקאות סמים ענפות באזור קרית ארבע, באזור הגוש וגם באזור ירושלים.

יסכה לנדאו: הוא עדיין דתי?

פקד אסף ציוני: הוא הלך עם כיפה על הראש.

לאה צ'סטרמן: הוא רשום בישיבה.

פקד אסף ציוני: רוב הפעילות שלו, 70% מנפח הפעילות של הסחר בסמים, היתה דווקא באזור ירושלים.

פקד אסף ציוני: הוא נעצר והודה ב-300 עסקאות סמים.

פקד אסף ציוני: הגענו למספר הזה בעקבות דבריו - הוא סיפר למי מכר, כמה פעמים לכל אחד וכך פחות או יותר מגיעים לאומדן המכירות.

פקד אסף ציוני: זה התאים לראיות שהיו ברשותנו.

איתן אקשטיין: עם כמה אנשים שונים היה לו קשר?

פקד אסף ציוני: עם עשרות.

איתן אקשטיין: כלומר לאדם אחד היה קשר עם עשרות.

פקד אסף ציוני: בעצם המעגל יותר גדול, כי היו פושרים שהוא מכר להם והם התגלגלו הלאה.

איתן אקשטיין: הגעתם גם למי שמכר לו את הסמים האלה?

פקד אסף ציוני: המקרה הזה עבר לנוער חשיפה ירושלים, כי הסוחר שמכר לו היה משם.

איתן אקשטיין: אני שואל את זה, כי מי שמוכר סמים לקטינים והופך אותם לסוחרי סמים, עונשו חמור יותר.

איתן אקשטיין: כשתופסים אדם כזה ומוכיחים, עונשו חמור מאוד ויכול להגיע ל-20 שנה.

יאיר וולף: מה היה ההיקף הכספי של 300 עסקאות?

יאיר וולף: איפה הכסף?

פקד אסף ציוני: עשרות אלפי שקלים.

פקד אסף ציוני: הוא היה מבזבז אותו בכל מיני מקומות.

פקד אסף ציוני: הוא לא חסך.

איתן אקשטיין: כספים של פשע באים בקלות והולכים בקלות.

איתן אקשטיין: זה לא הולך לתוכניות חיסכון.

פקד אסף ציוני: הוא הוציא את זה על בילויים ובזבוזים.

יסכה לנדאו: זה יכול להיות אינדיקציה.

יסכה לנדאו: היה לנו ילד שהטיס חבר'ה להולנד.

איוב קרא: יש עצורים בגיל 16-15?

פקד אסף ציוני: על-פי החוק כל קטין מעל גיל 12 חלה אחריות פלילית ולכן הסנקציות הרשומות בחוק חלות עליו.

פקד אסף ציוני: אני לא יודע אם נכון לעצור קטין בגיל 12, בדרך כלל נוקטים בשיטה טיפולית.

פקד אסף ציוני: ילדים בגיל 12-14 אפשר לעצור ל-12 שעות.

פקד אסף ציוני: אם אני רוצה להשאיר אותם במעצר, צריך להביא אותם לפני שופט.

פקד אסף ציוני: מעל גיל 14 אפשר לעצור ל-24 שעות ומעבר לזה צריך להביא אותם לפני שופט להארכת מעצר.

פקד אסף ציוני: כל זה כמובן אם יש עילה.

פקד אסף ציוני: אם אין עילה הוא ישוחרר, אם לא על-ידי, אז על-ידי גורם אחר.

יאיר וולף: באיזה שלב ההורים צריכים להיות מעורבים?

פקד אסף ציוני: מיידית.

פקד אסף ציוני: כל נער מתחת לגיל 18 אם הוא נעצר, או מעוכב או נחקר זה מובא מייד לידיעת ההורים.

יסכה לנדאו: האם ההורים יכולים לסרב שהילד ייחקר?

יסכה לנדאו: הם יכולים להיות בחקירה?

פקד אסף ציוני: אנחנו נכנסים עכשיו לחוק הנוער.

פקד אסף ציוני: עד גיל 14 ההורים נמצאים בחקירה, אלא אם יש סייגים במקרה שההורה מפריע למהלך החקירה ופוגע ביכולת של חוקר לחקור את הקטין, הוא מוצא החוצה באישורי או באישור קצין אחר.

פקד אסף ציוני: מעל גיל 14 אין חובת נוכחות הורים.

פקד אסף ציוני: אנחנו לא מכניסים הורים לחקירה, אלא אם זה משרת את האינטרסים של הקטין – הוא רגיש, לחוץ, והנוכחות ההורים תורמת.

איוב קרא: אתה חושב שחכם לעצור קטינים על עבירות סמים?

פקד אסף ציוני: במקרים מסוימים כן, לכן אנחנו עוצרים.

פקד אסף ציוני: יש קטינים כמו הקטין הזה, שחובה לעצור אותם.

איוב קרא: האם לא עדיף שהמעצר יהיה בכפר גמילה או במוסד גמילה?

איתן אקשטיין: מאפשרים את החלופה הזאת.

פקד אסף ציוני: הרבה מקרים שבהם נעצרים קטינים עד תום תהליכים, בסוף הדרך יש חלופות מעצר.

פקד אסף ציוני: הם מגיעים למלכישוע או למקום אחר.

איתן אקשטיין: תיאורטית זה בתנאי שיש תקציב לטיפול, דבר שלא קיים.

פקד אסף ציוני: כשאני אומר מעצר עד תום ההליכים זה לא אומר שהקטין מסיים בתל מונד מאחורי סורג ובריח.

פקד אסף ציוני: הרוב המוחלט של המקרים מסתיים בהליך טיפולי כדי להחזירו לקהילה.

לאה צ'סטרמן: האם מגיל 14 חלה חובה על הילד לתת לבקשתכם טביעות אצבעות ותמונת זיהוי?

פקד אסף ציוני: מעל גיל 14 הקטין חייב לתת טביעות אצבעות ואפשר גם לצלם.

לאה צ'סטרמן: אם הוא מסרב, אתם יכולים לכפות את זה עליו?

פקד אסף ציוני: יש סנקציות דרך שופט.

יסכה לנדאו: מה לגבי עדכון הקהילה – מוסדות הרווחה וקידום נוער - במקרה של מעצר קטינים, בוודאי אם זה לא עיכוב לחקירה?

פקד אסף ציוני: אנחנו לא יכולים לעבוד מול 20 רשויות.

פקד אסף ציוני: אנחנו עובדים בצורה מסודרת ולפי חוק הנוער אנחנו מודיעים לשירות מבחן לנוער.

פקד אסף ציוני: אנחנו מחויבים להודיע בדואר תוך 7 ימים ובמקרים של מעצר אנחנו חייבים להודיע באופן מיידי בטלפון.

פקד אסף ציוני: אם זה בשעות מאוחרות, אנחנו מודיעים לכונן.

פקד אסף ציוני: כשיש צורך, אנחנו מודיעים גם לפקיד סעד, אבל לא בכל המקרים.

פקד אסף ציוני: ההורים תמיד יודעים מזה, הם תמיד בתמונה.

פקד אסף ציוני: פרשיית "מתנה משמיים" היתה בחודש מרץ.

פקד אסף ציוני: היו שתי פרשיות צמודות אחת לשנייה - פרשיית לחן ופרשיית הגוש.

פקד אסף ציוני: בפרשיות האלה נחקרו 41 חשודים, נפתחו 52 תיקים, חמישה מתוך החשודים נעצרו, שניים מהם עד לתום ההליכים – אחד מקרית ארבע ואחד מנווה דניאל.

פקד אסף ציוני: אחד התבגר לא מזמן והשני קטין בן 17.5.

פקד אסף ציוני: ברשותם נתפסו 700 גרם סמים מחולקים למנות.

פקד אסף ציוני: הפרשייה הזאת מאוד חריגה וזה לא מאפיין את כל הפרשיות שניהלנו עד עכשיו ביהודה ושומרון בכלל וגם לא בגוש.

פקד אסף ציוני: היתה קשירת קשר עם גורמים פליליים בדרום, השכרת רכב בצורה מאוד חריגה, השכרת רכבים, נסיעה לדרום, מביאים עשרות קילוגרמים לאזור, מחלקים למנות בצורה שיטתית, מחלקים לזולות באזור ירושלים והגוש, ומזה מכירות לעשרות בני נוער באזור ובאזור ירושלים בכלל ובכיכר החתולות.

פקד אסף ציוני: רוב הקונים – הלקוחות - הקטינים הם מאזור יהודה ושומרון.

פקד אסף ציוני: גם העסקאות שהיו בירושלים היו לברנז'ה הקרובה, חבר'ה מבית-הספר, מהיישוב, כאלה שנפגשים בירושלים ושם מוכרים להם או נפגשים באזור הגוש ושם מוכרים להם.

פקד אסף ציוני: החריגות שבפרשייה הזאת היא בהיקף של כמות הסמים שאנחנו יודעים שקנו ומכרו באזור והכספים שגלגלו.

פקד אסף ציוני: לא נשאר להם מזה כלום, רק 1,250 שקל שחילטנו לטובת המדינה.

פקד אסף ציוני: הם פיזרו מעל 150,000 שקל.

יסכה לנדאו: בפועל תפסתם אותם בסוף המשלוח, כי מדברים על עשרות קילוגרמים ואתם תפסתם פחות.

פקד אסף ציוני: בדרך כלל אנחנו נכנסים תוך כדי או בסיום, כי אז אנחנו מקבלים את המודיעין ומתחילים לפעול.

פקד אסף ציוני: יש עסקאות שאנחנו קוטעים עוד באיבם, תלוי במודיעין.

פקד אסף ציוני: אם יש לי מודיעין על מישהו שמתכוון למכור, ברור שאני אעצור את זה.

פקד אסף ציוני: במקרה הזה זה היה תוך כדי.

פקד אסף ציוני: אם השאלה היא אם הוא היה מפסיק אם לא היינו עוצרים אותו, אזי התשובה היא לא, כי היה שם הרבה כסף.

פקד אסף ציוני: גם ה-1,250 שקלים האלה היו אמורים להצטרף לרווחים מה-700 גרם שתפסנו ועם זה הם היו אמורים לקנות עוד עשרה קילו בדרום.

פקד אסף ציוני: זה מצייר תמונה על חומרת הפרשה.

פקד אסף ציוני: אני אומר שוב, היא לא מאפיינת את עבירות הסחר בגוש ויהודה ושומרון בכלל.

פקד אסף ציוני: זה חריג.

שאול גולדשטיין: מי שמכר לו את הסמים היו מהדרום?

פקד אסף ציוני: הוא יצר קשר דרך בחור מביתר עלי.

פקד אסף ציוני: מי שתיווך היה דתי מביתר עלית.

איתן אקשטיין: כמה תיקים של סחר היו?

פקד אסף ציוני: היו תיקים של תיווך, אספקה וסחר.

איתן אקשטיין: כמה אתם תופסים 10%, 5%?

פקד אסף ציוני: זה לא מדע, אי אפשר לדעת.

שאול גולדשטיין: אם באנו לדבר על עשרה אנשים, חבל.

איתן אקשטיין: כאשר אני רואה את התמונה, אני כן נבהל.

איתן אקשטיין: גם אם אני לא מכפיל , אני נבהל.

פקד אסף ציוני: עד היום נחקרו קרוב ל-160 בכל יהודה ושומרון – נוער דתי ולא דתי.

פקד אסף ציוני: לא עשינו פילוח כמה נערים דתיים בתוך זה.

פקד אסף ציוני: אני לא יכול להגיד לעולם מה אחוז התפיסות הסמים בארץ.

איוב קרא: ידוע שזה נע סביב 10%.

איתן אקשטיין: כאשר אתה מדבר על 10%, אזי אם תתפוס 100, תגיד לנו 1,000.

איתן אקשטיין: תתפוס 200, תגיד לנו 2000.

איתן אקשטיין: ככל שאתה תופס יותר, אתה אומר שיש יותר.

איתן אקשטיין: ברור שלא מדובר רק ב-160, ודאי שיש יותר, לא תפסת את הכל.

איתן אקשטיין: אותי זה מבהיל כאיש משטרה, כי ברור שזה לא 160, לא חשוב לי אם זה 1,600 או 200, זה המון.

איוב קרא: מה משרד החינוך עושה לטובת העניין הזה, במה אתם יכולים לתרום?

איוב קרא: מה אתם עושים בנושא החינוך הבלתי פורמלי?

איוב קרא: האם נקבעו רכזים באזור בתחילת שנת הלימודים?

רחל נויבואר: הדרכה נקבעת בדרך כלל באוקטובר.

רחל נויבואר: ממה שנאמר פה עולה שיש פער בין מה שקורה בשטח לבין הידע של אנשי המקום על מה שקורה, למרות שכפי שאני מכירה את הנושא, הילדים באזור הזה מדברים על הדברים האלה הרבה הרבה שנים.

רחל נויבואר: לא חודש ולא חודשיים.

רחל נויבואר: כפי שאני מנתחת את זה מהצד, התדהמה שיש מהתפיסה הזאת היא פועל יוצא של תהליך הכחשה קבוע של משפחות, כי קשה להם להאמין שאצלם, במקום כזה, זה קורה.

איוב קרא: כמו רמת אביב ג', גם שם קשה.

רחל נויבואר: הסימנים היו כל הזמן, הילדים היו כל הזמן, אבל עכשיו הכאב הגדול הוא שהסחר עבר לכאן וזה הפך להיות מוקד שמספק לירושלים.

רחל נויבואר: אני אתייחס למה שקורב בבתי הספר.

רחל נויבואר: בתי הספר באזור גוש עציון מתחלקים בין שני מחוזות שקיימים במשרד החינוך – מחוז ירושלים והמחוז ההתיישבותי.

רחל נויבואר: נציג המחוז ההתיישבותי לא מגיע הנה.

רחל נויבואר: אני שייכת למחוז ירושלים ומגיעה לכאן בהתנדבות ומטפלת בכל הייעוץ של אלה שבאים להשתלמויות שלי.

רחל נויבואר: הנתונים הם כדלקמן: פעילויות המניעה הלכו וירדו מהתיכוניים אל בתי-הספר היסודיים.

רחל נויבואר: בית-הספר היסודי התחיל להתייחס לנושא בשנתיים האחרונות.

רחל נויבואר: בהנהלה היתה אי נחת מהרעיון להתייחס, חששו אם בזה לא נעודד את התופעה.

רחל נויבואר: זו הגישה הרגילה שיש במערכות הדתיות.

רחל נויבואר: במקומות אחרים זה כבר מזמן עבר – למשל באפרת הכירו מזמן במציאות המרה, והם עובדים במרץ כבר שנתיים-שלוש.

רחל נויבואר: מעורבים בזה לשכת הרווחה, קידום נוער ובתי-הספר.

רחל נויבואר: כשאני עושה השתלמויות מגיעים בנוסף ליועצות, גם מנהלים ומורים.

רחל נויבואר: אפשר להרגיש שהיישוב מגויס - מכיר בזה שיש לו בעיה ומנסה לעשות משהו.

רחל נויבואר: בגוש עציון – ברמת הטיפול האמיתי של המניעה, אני לא מדברת על החשיפה - עדיין לא התגייסו למשימה.

רחל נויבואר: היועצות באות להשתלמויות אבל לא יותר.

רחל נויבואר: אני לא מרגישה שיש בתוך בתי הספר גיוס של המנהלים, המחנכים או הרבנים ולא כל גורם אחר.

רחל נויבואר: אני יודעת שהרב פרל מעוניין שיהיה דבר כזה, אבל זה לא קורה.

רחל נויבואר: רק היועצות באות ולומדות, מנסות לעשות כמיטב המסגרת שלהן בבית-הספר.

רחל נויבואר: בתי-הספר ששייכים למחוז ההתיישבותי – בכלל לא בקשר אתם ולא מקבלים תקציבים.

רחל נויבואר: כדי לקבל הדרכה הם מגיעים לירושלים.

רחל נויבואר: היועצות באות להדרכה אבל אין לי אחריות מיניסטריאלית עליהן.

רחל נויבואר: היועצות של שתי האולפנות כל הזמן באות להדרכה.

רחל נויבואר: הישיבה של שטיינזלץ, שעכשיו נכנסה, מאוד מיוחדים בגישה, הם מחזקים את העניין הרוחני ולא רוצים בכלל להתייחס לנושא הזה.

רחל נויבואר: אני מתייחסת לילדים שלכם כילדים שלומדים בהרבה מקומות – "אורות יהודה", "נווה שמואל" וכו'.

רחל נויבואר: ב"אורות יהודה" עובדים מאוד יפה, ב"נווה שמואל" פחות, כי זה גם עניין של כוחות.

רחל נויבואר: בית המדרש עובד מאוד יפה.

רחל נויבואר: פה התחילה פעילות יפה של יועצות, אבל זה ברמת היועצות ואני לא מרגישה שיש גיוס בית ספרי.

רחל נויבואר: כאשר אני באה לבית הספר, המנהלת פתאום לא יכולה לבוא לישיבה, הסגן שואל אם באמת צריך לדבר.

רחל נויבואר: אין עדיין מודעות.

רחל נויבואר: בנווה דניאל, בעקבות מה שקרה, האנשים מוועדת החינוך צלצלו אליי וביקשו עזרה בפעילות ליישוב עצמו, קבענו שלוש פעילויות.

רחל נויבואר: גם בנווה דניאל יש תדהמה.

רחל נויבואר: הפרשנות היא שזה של אנשי שוליים.

רחל נויבואר: זאת הנקודה המרכזית שאני רוצה להתייחס אליה.

רחל נויבואר: הפרשנות היא שזו משפחה כזאת או אחרת, אבל כולנו עדיין בסדר.

רחל נויבואר: אני רוצה לשים את זה על השולחן - התופעה אינה רק בציבור הדתי, אלא גם בציבור החילוני, היא פושה בילדי טובים.

רחל נויבואר: זה דבר חברתי, זו התנהגות מקובלת, נורמטיבית, שקיימת בכל היחידות הטובות בצה"ל, באוניברסיטה ובכל מקום.

רחל נויבואר: לא יודעים מי הילד שייפול.

רחל נויבואר: אבל אין אומרים: נלמד מגיל צעיר את הילד לא ליפול.

רחל נויבואר: הם עדיין מפחדים לזהות עצמם עם אנשים שקשורים לנושא.

רחל נויבואר: אני חושבת שלא היינו חייבים להגיע למצב הזה אילו כל המערכת היתה נרתמת, החל בחינוך הבלתי פורמלי וכלה בבתי-הספר, ומבינה שהסכנה היא לא של אנשי השוליים בחברה בירושלים או ברמת השרון, אלא סכנה מהותית של כל בני הנוער.

רחל נויבואר: כך צריך לחשוב.

רחל נויבואר: כמו שמלמדים ילד לחצות כביש, חייבים להביא לילדים גם תוכנית מניעה, אחרת לא עשית חובתך.

רחל נויבואר: כמו שמלמדים מלאכה ושחייה, צריך ללמד ממה להיזהר בחיים.

רחל נויבואר: היום הסמים הם דבר מפתה, נורמטיבי.

רחל נויבואר: תסתכלו על הסדרות שיש היום לנוער, שם זה נורמטיבי.

רחל נויבואר: אתם לא יודעים כמה מילים בעיתונות לקוחים מתחום הסמים וכמה הסלנג מדבר בצורת החיים של הסם.

רחל נויבואר: הילדים מדברים כך מגיל צעיר, והם רואים ויודעים הרבה יותר מכולכם.

רחל נויבואר: כל אחד מכם שילך הביתה ויחקור קצת את ילדיו, יראה כמה הילדים יודעים יותר.

רחל נויבואר: זה היה כל הזמן, רק שאנשים לא רוצים לייחס את זה לעצמם, מתכחשים.

רחל נויבואר: אני מצפה שמהישיבה הזאת תחזרו למערכת החינוך ותחייבו יותר את בתי הספר, לא רק היועצות.

רחל נויבואר: אם היועצת פועלת בלי הגיבוי של המנהל, אתם יודעים איך זה נראה.

רחל נויבואר: בלי הגיבוי של המחנכים, בלי הגיבוי של הרבנים, בלי הגיבוי של אנשי המפתח בבית-הספר, לא יזוז הרהב.

רחל נויבואר: הן עושות הרבה דברים ומשתדלות אבל זה נורא שולי ומעט בתחום שצריך.

רחל נויבואר: היתה לא מזמן השתלמות של אחראי בית ספרי.

רחל נויבואר: זה תפקיד חדש שהממשלה הקציבה בימים אלה, כאשר הכל מקוצץ.

רחל נויבואר: הממשלה מכירה את הבעייתיות של הנושא והיא הקציבה לכל בית ספר אדם שיעסוק בתחום בנוסף ליועצת.

רחל נויבואר: הוא יהיה אחראי ארגוני, שאליו יבואו בסוף השנה וישאלו מה היה בשכבת ז', מה היה בשכבה ח' וכו' איך התייחסו לנושא.

רחל נויבואר: היועצת תיתן את העבודה המקצועית.

רחל נויבואר: מהגוש לא הגיעו אנשים, אבל יש עדיין אפשרות לתקן את זה, כי החינוך ההתיישבותי עוד לא עשה את ימי ההכנה שלו.

רחל נויבואר: בית-ספר שלא שלח אנשים לא יקבל את התקציב לזה.

רחל נויבואר: זה מותנה שהאנשים יהיו בהשתלמות של יומיים.

רחל נויבואר: חייבים להתגייס בתוך בתי הספר.

יאיר וולף: אני מבין שלפי בקשת התושבים אתם עורכים השתלמויות בנווה דניאל, ואני מברך על כך.

רחל נויבואר: לא.

רחל נויבואר: היועצות שגרות בנווה דניאל צלצלו אליי בתור מומחית כדי להתייעץ אתי מה לעשות ואני עוזרת להן, אבל זה לא פורמלי.

יאיר וולף: אני מעיר פה, כיוון שאני יודע שבישיבות שקיימנו במקביל עלתה בקשה שהדברים האלה יהיו מתואמים עם האנשים ברשות המקומית.

יאיר וולף: אנחנו נפנה בצורה מסודרת, כי ככל שנהיה יותר מתואמים, כך נוכל לתת מענה יותר מקצועי.

רחל נויבואר: הם צלצלו אליי בשם ועדת החינוך של היישוב.

רחל נויבואר: הם מבוהלים, רוצים להכות בברזל בעודו חם.

איתן אקשטיין: אני רוצה להסתייג מדבריה של גברת רחל נויבואר.

איתן אקשטיין: לדעתי התמונה שונה.

איתן אקשטיין: המידע שאנחנו מקבלים על מה שקורה היא ממטופלים שנמצאים אצלנו.

איתן אקשטיין: כ-30% מהמטופלים מאזור איו"ש וכל אחד מהם, בשלב מסוים של הטיפול, מנסה לגרור את חבריו לטיפול.

איתן אקשטיין: כל ילד מכיר מעגל של חמישה-שישה ואפילו עשרה שהשתמשו איתו ביחד.

איתן אקשטיין: אני אגיד לכם איך אני רואה את הבעיה.

איתן אקשטיין: אנחנו עובדים עם שפ"י ונכנסים לתחום של מניעה.

איתן אקשטיין: יש כמה יישובים שהזמינו אותנו, כמו איתמר ויישובים אחרים אשר בהם יש התערבות קהילתית עם הקהילה עצמה.

איתן אקשטיין: הבעיה מתחילה בנקודה השניונית והשלישונית – יש מעצר ובדרך כלל אחרי שיש מעצר, מתקשרים אלינו או אל מלכישוע ומנסים לברר חלופת מעצר.

איתן אקשטיין: כדאי שתדעו שבמדינת ישראל יש היום 100 מיטות טיפוליות לנוער וזה הכל.

איתן אקשטיין: כלומר, המיטה ה-101 היא מיטה פרטית וזה אומר 100,000 שקל, על פי מה שקבע משרד הרווחה.

איתן אקשטיין: זה די הרבה להורים נורמטיביים, גם לצפונבונים.

איתן אקשטיין: זה אומר שיש הרבה מקרים שהשופט מבקש, כי יש שופטי נוער שנכנסו למהלך הזה ומבינים שזה דבר נהדר.

איתן אקשטיין: הם עוצרים קטין ואומרים לו: יש לך אפשרות ללכת לחלופת מעצר טיפולית או ללכת למעצר בית או להישאר במעצר עד תום ההליכים.

איתן אקשטיין: הקטין מסכים, המשפחה מסכימה, אבל אין תקציב, אין מיטות.

איתן אקשטיין: קיבלנו עכשיו ילדה מאזור קריית ארבע – היא מספר 24 – ואין לנו יותר מיטות טיפוליות פנויות.

איתן אקשטיין: זה אומר שמכאן ואילך, אם יהיו כאלה מעצרים, אותם ילדים לא יוכלו להיכנס לטיפול.

איתן אקשטיין: זה אומר אחד מהשניים: אם לא נצליח לארגן לילד מיטה טיפולית, ייתכן שהמשפחה תצליח להגיע לחלופת מעצר במעצר בית, הילד הזה יוכל לתחמן את המשפחה, בדרך את הסבא הזקן שנשאר לשמור עליו, ייתכן שגם בחלופת המעצר הזאת הוא ישתמש בסמים.

איתן אקשטיין: דיברתם על הטלוויזיה, אבל לא דיברתם על האינטרנט שבו הוא יכול להגיע לכל האתרים שמלמדים ילדים איך לדלג על בדיקות שתן של המשטרה.

איתן אקשטיין: כל אחד יכול להיכנס לאתרים האלה ולראות.

איתן אקשטיין: יוצא שלבדיקות השתן אין היום משמעות, הילדים לא פוחדים, הם כבר מכירים את הטרמינולוגיה.

איתן אקשטיין: יש כלי שצריך להשתמש בו – שילוב בין הקהילה, משטרה, מערכת טיפולית.

איתן אקשטיין: יש גם טיפול אמבולטורי.

איתן אקשטיין: בכל מקרה חייבים לסגור את המערכת הזאת, מכיוון שאותם ילדים שנעצרו וחזרו לקהילה, הם הילדים הכי מסוכנים.

איתן אקשטיין: הם יושבים אחר כך באפרת או בכל מקום אחר ויש להם "סיפורי מלחמה".

איתן אקשטיין: הם מספרים שהכל צחוק מהעבודה, לא עושים לנו שום דבר, לא יקרה שום דבר.

איתן אקשטיין: אם לא נסגור את הקצוות ונעשה תוכנית מערכתית, שתכלול מניעה שניונית, המצב יחמיר.

איתן אקשטיין: אם יש מידע, צריך לשלוח מייד לטיפול.

איתן אקשטיין: אם הילד לא רוצה, צריך לחייב אותו לא רק דרך המשפחה, אלא גם דרך הקהילה.

איתן אקשטיין: אם נעשה פעילות מערכתית, גם מי שנתפסו יטופלו.

איתן אקשטיין: שואלים איך יכול להיות שזה קורה במשפחות דתיות.

איתן אקשטיין: מי שמשתמש בסמים, נכנס לעולם הסמים בגלל סקרנות, ריקנות, שעמום, יש מתנ"ס או אין מתנ"ס, אין פעילות חוץ בית-ספרית וכו'.

איתן אקשטיין: מי שנשאר שם, יש לו סיבה טובה להיות שם.

איתן אקשטיין: אף אחד לא נשאר שם כי היה לו משעמם.

איתן אקשטיין: מי שמשתמש שוב ושוב, השימוש מבחינתו הוא פתרון – אומנם לא נכון - למצוקה.

איתן אקשטיין: אם נטפל במצוקה במרחב הקהילה, המשפחה, של בית הספר – זה תפקיד היועצת – הוא לא יחפש פתרון באמצעות הסמים.

איתן אקשטיין: הילדים שאני מכיר שהולכים לכיכר ציון הם כאלה שמשתמשים באופן קבוע ומחפשים את ה"באנג" או את הג'וינט" שהם "הפסיכולוגים" שנותנים פתרונות של כאן ועכשיו.

איתן אקשטיין: הם לא ילדים רעים, הם ילדים שרע להם.

איתן אקשטיין: אם נבין, נבין שצריך להכריח אותם לקבל פתרון טיפולי.

איתן אקשטיין: זה פרוייקט מערכתי שצריך לבנות.

איתן אקשטיין: לפני חודשיים הייתי עם יעל נרדימון בביתר עילית.

איתן אקשטיין: הם טענו שאין בכלל בעיה של סמים.

איתן אקשטיין: ראש המועצה לא ידע על מה אנחנו מדברים.

אוריה גן: אני רוצה להציג משהו שונה ממה שהציג מר איתן אקשטיין.

אוריה גן: לפני כשנתיים החליטו במלכישוע לפנות לציבור הדתי.

אוריה גן: הרוב המוחלט של התקציב לא מגיע מהמדינה, אלא מגורמים אחרים.

אוריה גן: מלכישוע הצליחה לגייס כספים מגורמים אחרים , ובין השאר היא מציעה טיפול לנערים דתיים.

אוריה גן: דיברתם כאן על כמה פרשיות, בשבילי חלק גדול מהפרשיות האלה זה ילדים, גם המדוברות ביותר.

אוריה גן: הילדים שהזכרתם פה , גם סוחרי הסמים הגדולים, כשהם מגיעים אליי אני לא מרגיש שהם שונים במיוחד, הם לא עבריינים, הם לא נראים משהו אחר, שונה, שאפשר להצביע עליהם.

אוריה גן: הם לא שונים מהילדים אצלכם או אצלי בבית.

אוריה גן: יש את העניין של החיים הכפולים שמתרחשים כל הזמן, לא רק פה אלא בכל מקום.

אוריה גן: היתה תחושה שזה מפלצתי, אבל זה לא משהו מפלצתי, הנערים האלה יכולים להיות כל אחד שאתם מכירים.

אוריה גן: בנוגע לקשר עם המועצה האזורית - אנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא עם גברת יסכה לנדאו ועם המועצה.

אוריה גן: זה בא לידי ביטוי בהתייעצות או בהפניית נערים וכו'.

אוריה גן: חשוב לי לציין זאת.

אוריה גן: דיברו פה על ירידת הגילאים – למלכישוע לא היו מגיעים ילדים מתחת לגיל 15 ובכלל לא היו מקבלים ילדים.

אוריה גן: היום ילדים בני 13 מתדפקים על דלתות מלכישוע באמצעות הגורמים השונים.

אוריה גן: זאת תופעה שצריך לשים לב אליה.

אוריה גן: לגבי נוער הגבעות - חלק גדול מהילדים שדיברו עליהם פה ומגיעים אלינו קשורים גם לעניין הגבעות.

אוריה גן: הם מסתובבים שם, כי לילדים יש אפשרות להסתובב במקומות האלה חודשים רבים בלי פיקוח ובלי התייחסות.

איוב קרא: אני מבקש שתרחיב על כך.

אוריה גן: יש מקומות מסוימים שילדים יכולים לשבת, לקבל אוכל, מקום לישון, סביבה להיות בה, לעשן וגם אנשים שיכולים להשתמש איתם ביחד, ואין עליהם פיקוח.

אוריה גן: אף אחד לא רואה.

אוריה גן: יכול להיות שאף אחד גם לא יכול לראות או שיש מישהו שרואה ולא אכפת לו.

אוריה גן: זה לא רק ביהודה ושומרון, אלא גם בגליל.

אוריה גן: בפרשיות שצוינו פה לעניין הגבעות יש חלק ספציפי בנושא.

אוריה גן: גם בגלל החיים הכפולים, כפי שציינתי וגם בגלל הגילאים, יש הפניה לטיפול.

אוריה גן: כרגע במלכישוע אנחנו יכולים לקלוט ילדים, יש לנו אמצעים לכך.

אוריה גן: כפי שאמר מר איתן קופרשטיין, התקציב לא מגיע מהמדינה, כי אין מיטות פנויות, אלא זה כסף שמגיע משום מקום.

אוריה גן: יש אפשרות לקלוט ילדים, אבל יש בעיה בהפניית הילדים שצריך לבדוק אותה.

אוריה גן: ייתכן שלא מאתרים את הילדים או שמפנים אותם למקומות אחרים שלא מתאימים דווקא להם.

אוריה גן: אני חושב שצריך לבדוק את העניין בכובד ראש.

איתן אקשטיין: כמה ילדים מהאזור הזה יש לכם עכשיו בטיפול?

אוריה גן: שישה ילדים.

איתן אקשטיין: כמה אתם יכולים לקלוט בקהילה הדתית?

אוריה גן: אני לא המנכ"ל של מלכישוע ואין לי על כך תשובה מדויקת.

אוריה גן: אני סבור שיש לפחות עוד ארבעה מקומות.

איתן אקשטיין: עוד ארבעה מקומות לא פותרים את הבעיה, אפילו לא עוד 14.

אוריה גן: במלכישוע יש קהילת נוער שיש בה 50 ילדים, קהילת בוגרים שיש בה 80 מבוגרים.

אוריה גן: הקהילה הדתית הוקמה לפני שנתיים ומלכישוע שמה למטרה להקדיש משאבים לנושא הזה.

לאה צ'סטרמן: לגבי התשלום – כל ילד שנשלח מהמועצה, חסות הנוער שילמה עבורו.

לאה צ'סטרמן: חשוב לי לציין את זה.

לאה צ'סטרמן: זה בדיוק כמו במקרים שאנחנו מפנים לרטורנו וגם משלמים.

איתן אקשטיין: זה חדש לחלוטין, משום שנאמר שזה לא יהיה על חשבון מיטות של הועדה.

אוריה גן: הילדים שמגיעים לקהילה הדתית במלכישוע הם לא על חשבון המיטות של הועדה.

אוריה גן: הדבר העיקרי שאני רוצה לציין הוא שהבעיה מתעוררת בגוש בצורה כזאת משום שמציפים את הבעיות, מתייחסים לזה במלוא הרצינות ולא מתעלמים.

אוריה גן: צריך להקפיד שילדים שנמצאים בדרגת סיכון גבוהה וצריכים את הטיפול המתאים אכן יגיעו למקומות המתאימים.

איתן אקשטיין: האם אין דרך לכפות על ילד שנעצר וידוע שהוא משתמש ללכת למקום שיש מיטה פנויה?

איתן אקשטיין: אני מניח שמבחינת המשטרה אין דרך, כי אם המשטרה עוצרת וההורים מבקשים חלופת מעצר, הילד חוזר לקהילה.

לאה צ'סטרמן: יש לנו קושי בנושא וכבר קרה לנו כמה פעמים שאם ילד הגיע למלכישוע בצו של שופט, עדיין החוק מחייב שיתוף פעולה של הילד ואם יש נקודת זמן שהילד אומר שהוא לא רוצה, הוא יכול לעזוב את המסגרת הטיפולית.

לאה צ'סטרמן: יש לנו ילד שעד היום זרוק, מכיוון שאחרי חודש וחצי במלכישוע והתנגדות עזה מצדו הוא עזב ולחוק אין מענה למצב כזה.

איתן אקשטיין: זה קורה, השאלה היא אם הקהילה יכולה לחייב את המשפחה.

איתן אקשטיין: לפעמים זה בגלל המשפחה כי למשפחה לא נעים שהילד יהיה במלכישוע או ברטורנו.

לאה צ'סטרמן: קח לדוגמה מקרה שההורים משתפים פעולה עם הקהילה והרשות, הילד נכנס לרכב של מי שמסיע אותו ובורח באמצע.

איתן אקשטיין: יש צו שמחייב אותו לקבל טיפול ואם הוא בורח המשטרה יכולה לטרטר אותו.

לאה צ'סטרמן: אז המשטרה מטרטרת או שלא ואם זה יום שישי מחכים ליום ראשון.

לאה צ'סטרמן: משטרת ישראל טרודה בדברים נוספים מלבד למצוא אותו.

לאה צ'סטרמן: נציגת משרד הרווחה לא יכלה להגיע, אבל אני רוצה בכל זאת להתייחס לזה.

לאה צ'סטרמן: משרד הרווחה נתן רבע תקן לנושא הזה.

לאה צ'סטרמן: היה חצי תקן משותף למועצה מקומית אפרת ומועצה אזורית גוש עציון.

לאה צ'סטרמן: מתוך הבנה שבמועצה מקומית שיטות העבודה והיכולות שונות מאוד ממועצה אזורית, הוחלט לחלק התקן הזה והיום עומד לרשותנו רבע תקן לעובד טיפול בסמים מטעם משרד הרווחה.

לאה צ'סטרמן: גם למשרד הרווחה וגם לנו ברור שהתקן הזה יכול להתייחס למספר קטן של נערים שכבר מוכרים כסובלים מהתמכרות.

לאה צ'סטרמן: אנחנו יודעים על כ-5% מבני הנוער שהם משתמשים.

לאה צ'סטרמן: אני יכולה לומר שהדברים היו כתובים על הקיר וידענו, אבל אין לנו את הכוח המקצועי המספיק כדי לכסות את הטיפול בנערים שרק התחילו לגעת.

לאה צ'סטרמן: השימושים בסם מגוונים.

לאה צ'סטרמן: במשטרה מתייחסים רק למריחואנה, אבל אנחנו לא יכולים להתייחס בקלות ראש לחשיש ואלכוהול.

לאה צ'סטרמן: יש גם נוער ששואף גז ממזגנים.

לאה צ'סטרמן: אנחנו מודעים לדברים האלה, אבל אין לנו כוחות מקצועיים להתייחס.

לאה צ'סטרמן: היום אנחנו עובדים בשיטה של כיבוי שריפות ואם יש לנו שיתוף פעולה עם המשפחה הם כמובן יקבלו טיפול מסיבי יותר ויעיל יותר.

לאה צ'סטרמן: כאשר יש התנגדות הכלים העומדים לרשותנו לא תמיד מספיקים.

לאה צ'סטרמן: לגבי הקשר עם הרבנים – בגוש עציון יש קשר אינטנסיבי בין הרבנים לבין כל הצוות.

לאה צ'סטרמן: אנחנו עובדים בקשר הדוק עם רבני היישובים ובדרך כלל יש שיתוף פעולה טוב ופורה.

לאה צ'סטרמן: כשקורה דבר חריג ביישוב קטן, כמו בנווה דניאל, כמובן שהמשמעות גדולה יותר, כי תפיסה של סוחר כזה או אחר בירושלים לא דומה, משום ההשלכות של זה ביישוב קטן.

לאה צ'סטרמן: גם על כך חשוב לתת הדעת.

לאה צ'סטרמן: אני רוצה להדגיש שהידע המקצועי שהוא בהחלט מועט וכוח האדם שעומד לרשותנו בתחום זה הוא עוד יותר דל.

לאה צ'סטרמן: אנחנו מאוד חוששים שאנחנו חוסכים בתוכניות מניעתיות לא רק לבני נוער, לא רק בבתי הספר, אבל אל ההורים שהם חלק אינטגרלי - ובעינינו הם בראש ובראשונה –אנחנו בקושי מגיעים.

לאה צ'סטרמן: למרות שהם בעדיפות ראשונה בסולם העדיפויות ה-SOS שלנו, הם בדרך כלל נדחקים למדרגה התחתונה.

פקד אסף ציוני: את אומרת שמתייחסים בקלות לאלכוהול וחשיש - - -

לאה צ'סטרמן: לא.

לאה צ'סטרמן: אמרתי שמתייחסים בחומרה לסמים קשים כמו מריחואנה.

איתן אקשטיין: אין סמים קלים בוועדה הזאת.

לאה צ'סטרמן: אני שמחה להבין אחרת.

פקד אסף ציוני: הוזכר כאן העניין של גז ואלכוהול – חשוב להזכיר ששני הדברים הללו אינם מופיעים בפקודת הסמים.

פקד אסף ציוני: אנחנו אוכפים את הנושא של הסמים, לגבי השימוש בגז פריאון אין לנו שום סעיף להיאחז בו ובלית ברירה אנחנו פועלים תחת הסעיף של גרימת נזק, כדי לנסות ולהכניס את זה לשירות מבחן לנוער או איזשהו הליך טיפולי.

פקד אסף ציוני: לגבי אלכוהול - אין חוק שאוסר שתיית אלכוהול, אלא יש חוק האוסר מכירת אלכוהול לנוער.

פקד אסף ציוני: את הדבר הזה אנחנו אוכפים במסגרת חוק רישוי עסקים.

מלכה בארי: גם הסנפת דבק בעייתית.

יסכה לנדאו: אני לא מצטרפת לחוות דעתך, גברת רחל נויבואר, אולי את מדברת ספציפית על בית-ספר מסוים, אבל גם בבית-הספר האזורי הסמוך אלינו נעשה פרוייקט בנושא.

יסכה לנדאו: אומנם הם לא נכנסו באהבה, אבל אחר כך הם התלהבו מאוד.

יסכה לנדאו: הם עשו פרוייקט מניעה מאוד רחב ומוצלח, לא רק בתחום של הסמים אלא איזושהי הכנה לחיים.

יסכה לנדאו: יש לנו בקשה שהוא ימשיך גם שנה הבאה.

יסכה לנדאו: זו יוזמה מהמרכז הישראלי והמועצה.

יסכה לנדאו: התדהמה ביישובים היא יותר מהדמות המסוימת שלא היתה מזוהה מראש, כי דווקא בנווה דניאל, אם היו מבקשים רשימת שמות של כאלה שעשויים לעסוק בזה, אני לא חושבת שהשם הזה היה מופיע.

יסכה לנדאו: אם היתה תדהמה, הרי היא היתה מהכיוון הזה ולא מעצם התופעה.

יסכה לנדאו: בנווה דניאל וביישובים אחרים תופעה כזאת מוכרת כבר במשך שנים.

יסכה לנדאו: כבר לפני ארבע שנים היתה תפיסה גדולה של סמים וגם אז הנושא עלה לכותרות.

יסכה לנדאו: אנחנו רחוקים משלב ההכחשה ואנחנו לא אומרים שאצלנו זה לא קורה.

יסכה לנדאו: אנחנו יודעים שאצלנו זה קורה.

יסכה לנדאו: אני רוצה לציין לשבח את נווה דניאל שהיום יש שם ארבעה ילדים שנמצאים במסגרות שונות בחסות הנוער.

יסכה לנדאו: אני רואה בזה את כוחו של היישוב ואת כוחם של ההורים ולא להיפך.

יסכה לנדאו: זה לזכות.

יסכה לנדאו: יש יישובים אחרים שיש שם ילדים שהיה ראוי מאוד שייכנסו לרטורנו או מסגרות של חסות הנוער במקומות אחרים, אבל הם לא שם.

יסכה לנדאו: אני רואה בזה כשל שלנו וכשל של ההורים.

יסכה לנדאו: דווקא בנווה דניאל הנושא הזה מטופל היטב.

יסכה לנדאו: בכל מקרה, טוב שנזעקים ממקרים כאלה, כי אף פעם זה לא מספיק.

יסכה לנדאו: אנחנו עובדים באמצעות רכזי הנוער ובשיתוף פעולה מלא, מתוך ראייה שרכז הנוער אחראי על כלל הנוער ביישוב.

יסכה לנדאו: זה לא מובן מאליו, אבל זה מאוד חשוב לנו.

יסכה לנדאו: רכז הנוער אחראי גם על ה"טובים" וה"מוצלחים" וגם על הנוער, שאנחנו קוראים לו "הנוער העגול" , "הנוער האחר", "הנוער הפורש".

יסכה לנדאו: יש רכזים שרוב זמנם ומרצם מוקדש לנוער "העגול", מכיוון שלנוער הנורמטיבי יש את "בני עקיבא" ומסגרות נורמטיביות אחרות ופחות צריך את תרומתו של רכז הנוער.

יסכה לנדאו: מאוד חשוב לנו, בכל רמות המועצה, לתת את המענה גם לנוער הקשה שלנו.

גיא כהן: חשוב לדעת שאין מצב של הכחשה של הנושא הזה.

גיא כהן: זה מוצף למעלה ואנשים כן מטפלים.

גיא כהן: זה הדבר שנראה לי החשוב ביותר.

איוב קרא: אני מבקש לסכם את הישיבה.

איוב קרא: אני פונה לרשות למלחמה בסמים ומבקש להקצות מתאמים לא רק במעלה אדומים.

איוב קרא: אני חושב שצריך למצוא לפחות שני רכזים נוספים לאזור הזה ולאזור צפון השומרון.

איוב קרא: אני חושב שחייבים לתת דגש לחלק הזה, כי מדובר במאות אלפי אנשים שהרשות בעצם לא נוגעת בהם.

איוב קרא: זה כמובן יחסית למה שאתם עושים במקומות אחרים.

איוב קרא: לכן אני מבקש שתבדקו איך אפשר לגבות את הרשות הזאת וגם רשות נוספת בשומרון.

איוב קרא: צריך שיהיו רכזים שיוכלו לפעול, לתאם ולהביא למזעור התופעה הזאת ושהנושא לא ייפול בין הכיסאות.

איוב קרא: דבר שני, אני פונה לראשי המועצות האזוריות לשלוח אנשים להשתלמות.

איוב קרא: מגיע לכם רכזים בית-ספריים, שעל פי הדיווח של משרד החינוך אני מבין שהתקנים לא מלאים.

איוב קרא: מגיע לכם תקציב לנושא הזה, אבל זה לא מנוצל.

איוב קרא: חבל שתפסידו אותו.

איוב קרא: לקראת שנת הלימודים הבאה זה מתחיל לפעול ולכן ב-1 בספטמבר צריך להיות בכל בית-ספר – חטיבת ביניים או תיכון - רכז בית ספרי.

איוב קרא: חשוב שהאנשים המתאימים יעברו השתלמות עוד במהלך החודש הזה.

איוב קרא: חשוב שיהיה רכז מה גם שהוא עצמו מקבל על כך גמול השתלמות.

איוב קרא: אני אפנה לשרת החינוך להגביר את החינוך הבלתי פורמלי ביהודה ושומרון.

איוב קרא: אני חושב שיש משהו לוקה בחסר בעניין הזה.

איוב קרא: אני מבקש ממנהלת הוועדה להכין מכתב ברוח הדברים האלה, כדי לתגבר את החינוך הבלתי פורמלי בגוש עציון ובכל יהודה ושומרון.

איוב קרא: היעדר תחום כזה הביא להידרדרות במספר יישובים.

איוב קרא: אני אפנה בכתב גם לשר הרווחה, זבולון אורלב, ואבקש להעלות את מספר התקנים לטיפול בסמים ביהודה ושומרןו.

איוב קרא: התקנים שיש כרגע לא נותנים מענה, אפילו לא חלקי, לסוגיה הזאת שצפה בתקופה האחרונה.

איוב קרא: אני גם אפנה, באמצעות הוועדה, לכלל הרבנים שיהיו יותר מעורבים במיגור התופעה הזאת ביישובים באמצעות הטפות, הרצאות וכו'.

איוב קרא: חשוב לגייס אותם לטובת העניין.

איוב קרא: אני חושב שמעבר להשפעה של בתי-הספר הם יכולים להיות גורם מאוד משפיע, במיוחד באוכלוסייה זו.

איוב קרא: אני רוצה להודות לראש המועצה, סגנו וכל החברים שאירחו אותנו פה.

איוב קרא: אנחנו מקווים לשמוע רק בשורות טובות.

איוב קרא: הממוצע פה 5% והארצי הוא 10%-11%.

איוב קרא: אנחנו רוצים שבאזור הזה לא יהיו בכלל את התופעות האלה.

איוב קרא: תמיד חשבתי שהנושא הזה שייך אליכם.

איוב קרא: אני מאמין שעם עבודה נכונה ושילוב ידיים, תהיו מה שהיינו פעם.

שאול גולדשטיין: אני מודה על הדיון, הוא היה חשוב לכולנו.

שאול גולדשטיין: חשוב לי להוסיף עוד נתון – בגוש עציון 50% מהתושבים מטופלים במחלקת רווחה.

שאול גולדשטיין: צריך להגיד את זה בלשון של כסף - כל זמן שהגזירות הנוכחיות על המועצות האזוריות יימשכו, אנחנו נמשיך להיות בגירעונות.

שאול גולדשטיין: אחרי הישיבה הזאת אני אכנס את כל הצוות לדון בקיצוץ עוד תקנים, כי אין כסף.

שאול גולדשטיין: אני לא אומר את זה בגלל הישיבה הזאת.

שאול גולדשטיין: אנחנו בגירעונות שאי אפשר לעמוד בהם, אנחנו על סף פשיטת רגל ואז מקצצים במקומות שאין לנו חובה סטטוטורית לטפל.

שאול גולדשטיין: רוכבים עלינו עוד ועוד עד שזה נשבר.

שאול גולדשטיין: השבר יפגע בכל החברה הישראלית.

שאול גולדשטיין: הצוות של המועצה שלי ואני ביקרנו פעמיים בכיכר החתולות.

שאול גולדשטיין: עשינו סיור מאוד מקיף שם.

שאול גולדשטיין: היינו ערב שלם בגשר, מקום של זולה.

שאול גולדשטיין: היינו גם בסיור במלכישוע.

שאול גולדשטיין: אנחנו מנסים להחכים, אבל בסופו של דבר המשאבים שציינת הם החשובים.

שאול גולדשטיין: מטבע הדברים, בגלל שהדברים יוצאים החוצה, חשוב לשמור על הפרופורציות שעלו פה.

שאול גולדשטיין: התדמית מאוד חשובה בכל מקרה ומצב.

שאול גולדשטיין: אני מודה לכם מאוד ומזמין את כולם לחזיון אורקולי מאוד יפה ומרגש.

איוב קרא: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.