ועדת המשנה לנושא מפגעי איכות סביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 33, 2004-10-18 12:15

לאה נס: צוהריים טובים.

לאה נס: לפני כתשעה חודשים ערכנו דיון בוועדה על זיהום מקורות המים על-ידי מפעלי תע"ש.

לאה נס: התברר שאחרי 4 שנים של מאבקים על קיום סקר נדרש, באותה ישיבה התבשרנו על תחילתו של הסקר שייערך כשלוש כשנים.

לאה נס: מאחר שברור שהזמן אזל, ביקשנו לקבל פתרונות ביניים.

לאה נס: אי אפשר לחכות עם המצב החמור שנים רבות.

לאה נס: ביקשנו לבדוק את כל שמונת האתרים בהם היו מפעלי תע"ש, כי מדוחות שהגיעו לוועדה כמעט כל מקום שבו היה מפעל תע"ש נמצא זיהום במקורות המים, אפילו זיהומים של מתכות כבדות.

לאה נס: ברמת השרון שעליה התמקדנו בישיבה הקודמת, כבר אז דובר על סגירה של מספר בארות.

לאה נס: היום מתבשרים על סגירה של כל בארות המים ברמת השרון.

לאה נס: מעבר למצוקה של תושבי הרמת השרון שדואגים למקור מי שתייה ראויים, כל יום שלא מטפלים בזיהום, כתם הזיהום מתפשט ומאיים על כל מקורות המים.

לאה נס: לזה אני רוצה להוסיף עוד דוגמא: 20 שנה חלפו מאז גילו את הזיהום באזור חצור שמזהם את אקוויפר החוף, ועד היום אחרי 20 שנה יש פינג פונג בין נציבות המים למערכת הביטחון, ועוד לא מצאו את הפתרון המיוחל לפתור את הבעיה.

לאה נס: בישיבה זו אנחנו רוצים לקבל מנציבות המים מה התקדם מינואר אשתקד; נשמע, כמובן, את מערכת הביטחון.

לאה נס: אבל השורה האחרונה של הישיבה היא שהפינג הפונג חייב להסתיים, אי אפשר למרוח הזמן בשאלות מי יערוך הסקר, איך מתי וכמה; הזמן נגמר מזמן.

לאה נס: הדוגמא של חצור שגם מופיעה בדוח מבקר המדינה היא הדוגמא הכי מזעזעת שממחישה כל מה שקורה בנושא.

לאה נס: נשמע את נציבות המים שתדווח לנו מה התקדם מאותה ישיבה אחרונה שקיימנו בנושא זיהום מקורות המים על-ידי מפעלי תע"ש, קרי מערכת הביטחון, ואחר-כך נתייחס לדברים הנוספים שהזכרתי.

דוד ירוסלביץ’: בנושא תעש רמת השרון מה שמתקדם מאותה ישיבה בינואר, מאז שהתחלנו הסקר הידוע, הסקר מתקדם בסך הכל לשביעות רצון.

דוד ירוסלביץ’: ביצענו יחד עם אנשי תע"ש בתיאום אתם סיור מקיף בתחומי תע"ש ומיפינו בעזרת הפנסיונרים של תע"ש אבל גם בעזרת האנשים שעובדים היום את כל מקורות הקבורה מן העבר בתע"ש.

דוד ירוסלביץ’: בתע"ש בעשר השנים האחרונות אין יותר גלישות זיהום קרקע ומים, אבל לפחות איתרנו בעזרת אנשי תעש את כל מקורות הקבורה שגרמו חלק מהזיהום שקיים באזור, שכמובן גם מתפשט לאזורים סמוכים מעבר לגבולות המתחם של תע"ש רמת השרון.

דוד ירוסלביץ’: הסקר היום מתקדם בהתאם לתוכניות, אנחנו נמצאים היום באמצע השנה השנייה וגם ביצענו קידוחי ניטור נוספים, הסתמכנו על קידוחים קיימים.

דוד ירוסלביץ’: אני מקווה שבסוף השנה השנייה נתווה כיוונים ספציפיים של בדיקה איפה להתמקד על חשבון מקומות אחרים, ולנסות להציע פתרונות.

לאה נס: דיברנו על פעולות ביניים, ואני שבשלב הזה הם חושבת שהיו צריכים להיות מבוצעים.

דוד ירוסלביץ’: אין לנו פתרונות ביניים.

דוד ירוסלביץ’: יש לנו פתרונות שאנחנו יכולים להציע במסגרת טיפול שנעשה היום בבארות בסביבה, ברמת השרון ובהרצליה.

דוד ירוסלביץ’: בתוך התע"ש רצינו לטפל בבאר ונמנע מאתנו בגלל מגבלות אחרות.

דוד ירוסלביץ’: מטפלים בבארות באזור בטיפול שמרחיק בעיקר ניטרטים, מרחיק מזהמים, במענק מנציבות המים, בהשתתפות אגף התקציבים.

דוד ירוסלביץ’: זה יכול למנוע התפשטות הזיהום שבו מטפלים, הוא לא יכול למנוע הזיהום שהתגלה לפני כשבועיים בבארות רמת השרון, שאני מניח שכולכם קראתם עליו בעיתונים.

דוד ירוסלביץ’: ברגע שהתגלה הזיהום, הוא התחיל להיות מטופל על ידינו לפחות ברמת בדיקה כי אין עד היום תקן בארץ.

דוד ירוסלביץ’: התחלנו לברר את הנושא בכל מקורות החוץ הקיימים, והתברר שהדבר די עלום למרות שיש תקן בארצות-הברית ובאירופה.

לאה נס: רציתי לשאול על טווח המזהמים שבודקים.

לאה נס: אתה אומר שעד היום לא בדקתם מה שבודקים היום, שהיום התגלה.

דוד ירוסלביץ': לפחות לגבי הפרכלורט, כן.

לאה נס: עד היה לא היה ידוע שהוא מזהם?

דוד ירוסלביץ': שהוא מזהם היה ידוע, שהוא קיים לא היה ידוע.

שרה אלחנני: הפרכלורט לא כלול בתקנות מי השתייה, לכן לא נבדק.

שרה אלחנני: התקנות קובעות איזה פרמטרים צריך לבדוק, באיזה תדירות, ומה רמת הסף.

שרה אלחנני: פרכלורט הוא לא אחד הפרמטרים האלה, הוא לא נמצא בתקנות מי השתייה, ולכן אין חובה לבדוק ולא נבדק בארץ בשום מקום.

שרה אלחנני: התרומה הייחודית בארץ ברמת השרון שכיוון שמצאנו מקור זיהום כזה בפרכלורט חשדנו שיכול להיות במי התהום, ואז בדקנו בקידוחי ניטור וקידוחי מי שתייה של תע"ש, והוא נמצא.

שרה אלחנני: גם בארה"ב עוד לא בתקן.

שרה אלחנני: הבעיה של הפרקלורט בארצות-הברית עלה בהקשר של ניסויי נאס"א כי משתמשים בו כדלק טילים.

שרה אלחנני: בקליפורניה חושבים היום לנסח בתקן, אבל הוא עוד לא בתקן.

שרה אלחנני: אפשר לראות הנתונים האדירים של הסקר שלא מתרכז במה שחובה לבדוק היום בתקנות, אלא מעבר לזה בדברים שאנחנו חוששים שאולי יהיו, ויש להם השלכה בריאותית.

שרה אלחנני: כמו שאריות חומרי נפץ, כמו פרכלורט ודברים נוספים שבדקנו בבארות השתייה של רמת השרון.

שרה אלחנני: קודם כל, מפסיקים לשתות מים עם חומרים שרצוי שלא ישתו למרות שהם לא בתקן.

ניסן סלומינסקי: רעל שלא בתקן זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: ...

לאה נס: אני לא הצלחתי להבין.

לאה נס: יש ויכוח גם על התקן לא רק עד כמה עומדים בו.

לאה נס: לא הצלחתי להבין לגבי שורת הדברים שאמרת, כולל הפרכלורט, שבעצם היו צריכים מאז ומתמיד, כמו שהיום עומדים בפניכם, כחומרים שצפויים להיות במקום כזה, והם מזהמים קשים, למה מגיע רק היום, ולא נבדק בכל המקומות.

שרה אלחנני: אנחנו לא אחראים על מי השתייה.

שרה אלחנני: משרד בריאות קובע מה צריך לבדוק במקור של מי שתייה.

שרה אלחנני: אנחנו לא קובעים, אבל רואים בכל זאת כאחריות שלנו לברר מה יש במקורות המים.

שרה אלחנני: הסקר שלנו נולד מתוך רצון למפות את מקורות המים, שבסופו של דבר מגיעים גם לשתייה.

שרה אלחנני: כאשר בדקנו לא התרכזנו בדברים של משרד הבריאות, אלא בכלל המרכיבים שיכולים להיות גם מים.

שרה אלחנני: באחד מהם - נמצאו גם מרכיבים נוספים - לחלקם אין השלכה בריאותית, בחומר הזה יש.

שרה אלחנני: גם בארה"ב פרכלורט לא בתקן; הוא עלה לאחרונה, כי האפשרות לזהות אותו בריכוזים נמוכים - מרוכזים של PPB רוב המכשור לא נתן מענה, ולא זיהו בכלל בריכוזים כאלה.

שרה אלחנני: היום בארץ אין אף מעבדה שיודעת לבדוק.

שרה אלחנני: שלחנו את הבדיקות לארצות-הברית לשתי מעבדות שיודעות לעשות את בדיקת החומר.

שרה אלחנני: לכן גם בארה"ב זה עדיין לא נבדק בכל מקום, זה דבר חדש.

שרה אלחנני: צריך להסתכל על הדברים החיוביים שנעשית פה עבודה תחת מיקרוסקופ ברמת השרון, כדי להבטיח שמי השתייה שלהם לא מכילים חומרים מסוכנים.

שרה אלחנני: זה לא נבדק במקומות אחרים, לא בארץ ולא בחו"ל

דוד ירוסלביץ': הסקר של תע"ש רמת השרון לא נולד לבדוק אם יש פרכלורט במים או לא,זו הייתה תוצאת הלוואי של הסקר.

דוד ירוסלביץ': הסקר נועד בעיקר לברר מהם גורמי הזיהום, ובעיקר מה ההיקפים, מבחינת התפשטות, לא מבחינת PPB.

לאה נס: ברור, אבל עושים את זה כדי למצוא פתרון; לזכותכם - זה פתרון ביניים, אחרת גם לזה לא היינו מגיעים.

לאה נס: אני רוצה התייחסות גם לגבי חצור, שהוזכר בדוח מבקר המדינה.

לאה נס: איך אפשר להסביר 20 שנה הללו שמאפשרים לאקוויפר החוף באזור חצור להזדהם, וכל הזמן הפינג פונג, איך ומה בודקים.

לאה נס: יש שורה של תכתובות כל שנה איפה זה התגלגל.

לאה נס: זה פשוט מקומם.

לאה נס: אתם אחראים על מקורות המים בישראל וגם אם אתם שותפים לפינג פונג, אתם לא יכולים להרשות לעצמכם לשחק

דוד ירוסלביץ': לא מכיר סיפור של 20 שנה.

לאה נס: מה זאת אומרת אתה לא מכיר?

לאה נס: בשנת 83 כבר היה ידוע על הזיהום.

לאה נס: גם אם לא היית סגן הנציב לפני 20 שנה זה עדיין לא אומר---

דוד ירוסלביץ': ב-2000 היו קידוחי ניטור מסביב לבסיס חצור, ונתגלה זיהום.

דוד ירוסלביץ': מאז הכנו הצעה---

לאה נס: זאת אומרת שאם ב- 2000 עשו את הקידוחים זה לא אומר שאז התגלה הזיהום.

לאה נס: אם התריעו ב-83, רק ב-2000 עשו הקידוח הראשון, שזה לכשעצמו שערורייתי.

דוד ירוסלביץ': אז התגלה היקף הזיהום.

דוד ירוסלביץ': בעקבות זה הכנו הצעה, ישבנו עם יועצים חיצוניים, אחר-כך ישבנו עם אנשי משרד הביטחון, כולל עם המנכ"ל.

דוד ירוסלביץ': מכיוון שראינו שבארץ אין אנשים שיכולים לתת מענה לפתרון הזיהום שהתגלה.

דוד ירוסלביץ': הצענו לאנשי משרד הביטחון ללכת למכרז בין-לאומי.

דוד ירוסלביץ': הייתה התנגדות של אנשי משרד הביטחון למכרז בין-לאומי.

לאה נס: על איזה פתרון אתה מדבר שחברה בין-לאומית תפתור?

דוד ירוסלביץ': פתרון לשיקום האקוויפר מזיהום, להוצאת כתם הזיהום שקיים בגלל מחנה צה"ל בחצור.

לאה נס: מה אופן התהליך שפה במדינה לא מסוגלים לעשות?

דוד ירוסלביץ': אין הידע לעשות במדינה.

דוד ירוסלביץ': לכן נאלצנו לעשות מכרז בין-לאומי.

דוד ירוסלביץ': עושים גם היום בתע"ש מגן; היום אנחנו קוראים לזה זיהום גוש דן ולא תע"ש מגן.

דוד ירוסלביץ': רק לפני שלושה שבועות הוצאנו מכרז בין-לאומי כי לא כל דבר יודעים לעשות בארץ.

לאה נס: זה מה שאני אומרת, אין פה שום חידוש.

לאה נס: ברגע שיש נתונים, צריך לפתור.

לאה נס: גם אם צריך חברה בין-לאומית, זה לא בגלל שאין היכולת לעשות, כי את אותו מכרז יכולת לעשות לפני כמה שנים.

לאה נס: זה לא הסיפור.

דוד ירוסלביץ': זה מה שאני אומר.

דוד ירוסלביץ': הצענו לאנשי משרד הביטחון לעשות מכרז בין-לאומי, והייתה התנגדות מצדם לעשות מכרז כזה, ומאז זה תקוע.

לאה נס: אתה בסופו של דבר אחראי על מקורות המים והזיהום מתפשט.

לאה נס: זה המערכת הממשלתית, זה אותו כיס כי גם הם מערכת ממשלתית.

לאה נס: מה הפתרון?

לאה נס: להמשיך לעוד דוח מבקר המדינה?

לאה נס: אז תגיד שאין בעולם יכולת לתקן.

דוד ירוסלביץ': לא.

לאה נס: למה לא?

לאה נס: אם הזיהום ימשיך להתפשט, לא יהיה פתרון.

דוד ירוסלביץ': אותו כלי אכיפה שיכולים לעשות נגד גורם פרטי ואפילו תעש, לא יכולים לעשות דרך משרד הביטחון שהוא גורם ממשלתי.

דוד ירוסלביץ': עובדה שנגד תע"ש הפעלנו את זה, אף על פי שגם זה לקח הרבה שנים.

דוד ירוסלביץ': אנחנו גיבורים קטנים בעניין האכיפה.

דוד ירוסלביץ': גם זה לקח הרבה שנים, אבל נגד משרד הביטחון לא יכולים לעשות גם את כלי האכיפה הזה.

דוד ירוסלביץ': לכן אין ברירה, אלא להגיע להסכמות.

דוד ירוסלביץ': כשמגיעים להסכמות כמו בהרבה בסיסי צה"ל---

לאה נס: אנחנו בהכל דיבורים.

דוד ירוסלביץ': יש נכונות והידברות, בעיקר באגן היקוות כינרת.

דוד ירוסלביץ': בכולם מגיעים להסכמים, וזה טופל בצורה טובה.

דוד ירוסלביץ': בחצור לא הגענו להסדר, כי העלות של המכרז הייתה כ-300 אלף דולר.

שרה אלחנני: יש בעיה נגד צה"ל, מערכת הביטחון, זה חלק מהמדינה.

שרה אלחנני: כשמוצאים זיהום בחברת דלק, מוציאים צו תיקון מעוות.

שרה אלחנני: אם קיים חשש לזיהום מים, אומרים תעשה קידוחים ותטפל.

שרה אלחנני: יש עשרות צווים כאלה.

שרה אלחנני: כאשר זה נוגע למשרד הביטחון וצה"ל, זה חלק מהמדינה.

שרה אלחנני: חוות דעת היועץ המשפטי היא שאי אפשר לפעול באמצעות צו כי זה חלק מהמדינה.

שרה אלחנני: לכן מתחיל תהליך הידברות שלוקח לפעמים שנים.

שרה אלחנני: מנסים להידבר עם משרד הביטחון.

שרה אלחנני: נעשו דברים, אבל לא זה מה שצריך לעשות.

שרה אלחנני: כדי לעשות מה שצריך זה הרבה כסף שמישהו צריך להוציא אותם.

שרה אלחנני: זה לא שלא עושים כלום.

לאה נס: במקומכם לא הייתי מפסיקה לצעוק, כי הזמן בעוכרנו.

שרה אלחנני: אנחנו צועקים ומבקר המדינה עושה עבורנו דבר חשוב, כי אנחנו פועלים בדרך שלנו.

שרה אלחנני: בינתיים אנחנו מוודאים שהמצב לא יחמיר.

שרה אלחנני: יש לנו מערכות ניטור, התראה, אפשרות למנוע שזה יגיע לקידוחי שתייה, אף על פי בגלל הזיהום נפגע קידוח מי שתייה, והוא משותק.

שרה אלחנני: וזה סיפור של שנים.

שרה אלחנני: בנושא של מערכת הביטחון יש - -

לאה נס: אולי נמצא נציגים ממערכת הביטחון.

יהודה קולן: אני מלווה את התהליך הזה די הרבה שנים, ומשרד הביטחון מתקציב חיל האוויר מימן כמיליון שקל למחקרים שונים, לקידוחי תצפית מעבר לפעולות מנע להתפשטות הזיהום.

יהודה קולן: מרגע שהתגלה הזיהום - לפני כ-20 שנה חיל האוויר השקיע מאות אלפי דולרים למניעה.

יהודה קולן: לפני עשרים שנה לא הייתה מודעות, ועיקר הזיהום הוא מהתקופה של המטוסים הצרפתים וחוסר מודעות לאיכות סביבה, ועודפי דלק נשפכו שם.

לאה נס: יש פה הצעה מליצית,שאולי נבקש מהצרפתים מלגה.

ניסן סלומינסקי: כל אחד מאשים את השני, כמו בפרשת בראשית.

יהודה קולן: ברגע שהתגלה הזיהום, חיל האוויר הכניס נהלים מחמירים ביותר, וכמעט אין זיהום למעט תקלות שקורות בכל מקום, אבל לא זיהום במודע.

יהודה קולן: אם חיל האוויר רוצה, שיוסיף.

יהודה קולן: זה בקצרה.

יהודה קולן: לדעתי, בנציבות המים יושבים אנשים טובים שרוצים פתרון הכי טוב.

יהודה קולן: לצערי, בישראל צריך לקבל החלטת מנהל עם פשרות.

יהודה קולן: אי אפשר להגיע לפתרון הכי טוב.

יהודה קולן: הפתרון הכי טוב זקוקים למחקרים וסקרים, וזה עולה הרבה כסף, מאות אלפי דולרים אם לא מיליונים.

יהודה קולן: כדי לקבל את הסקר שידע בדיוק מה לעשות, איך לשאוב, איזה בארות לקדוח, וייתכן שלא נגיע לזה כולנו כי זה מתקציב המדינה, שכולנו אחראים עליו, ואף אחד לא רוצה לקבל החלטה להוסיף כסף על סקר לפני שעושים טיפול בזיהום.

יהודה קולן: הצענו לפני 15 שנה להפעיל את הבארות הקיימים.

יהודה קולן: עוד לפני שהזדהמה ברקא 3 להפעיל את ברקא 1, למצוא פתרון למים, למצוא חלופות, לאן להזרים המים שיישאבו - לקיבוץ חצור, הקו השלישי.

יהודה קולן: אבל הייתה דרושה החלטת מנהל שמוכן לקחת הסיכון והסיכוי, סיכון שהפתרון לא מושלם, לעומת הסיכוי שימנע התפשטות הזיהום.

יהודה קולן: אבל בנציבות המים חיפשו הכי טוב, ולא מצאו כלום.

לאה נס: או שלא הגיע המנהל הנכון שיחליט.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר החלטת נציבות.

ניסן סלומינסקי: המנהל זו הנציבות?

יהודה קולן: המנהל זה אולי נציב המים או מישהו מעליו.

יהודה קולן: לא יודע מי המנהל.

לאה נס: מאוד חשוב לדעת מי המנהל, מי המחליט.

לאה נס: אחרת הזיהום נשאר, והוויכוח נמשך.

יהודה קולן: לא יודע אם נמצא הפתרון הכי טוב, אבל החיים זה פשרה.

יהודה קולן: צריך למצוא פתרון.

לאה נס: מים מזוהמים זה לא פשרה, לא לכל דבר מתאים פשרה.

לאה נס: פשרה היא מילה מאוד מקובלת ונחמדה---

יהודה קולן: מנכ"ל משרד הביטחון התחייב לטפל בכל זיהום במקום.

שרה אלחנני: כשהזיהום יגיע עד מטולה, כל באר תזדהם - -

יהודה קולן: היו לנו ויכוחים פנימיים בין משרד הביטחון לבין נציבות המים.

יהודה קולן: אנחנו חשבנו שהפסקת שאיבת המים באזור חצור גרמה להתפשטות הזיהום.

יהודה קולן: ברגע שהשביתו הבארות, הזיהום התפשט.

יהודה קולן: אם לא היו מפסיקים 20 שנה ההפקה של המים, אלא שואבים ושמים פילטר פעיל, שמשרד הביטחון מוכן לשלם- -

ניסן סלומינסקי: או ששותים את זה.

יהודה קולן: לא, אם אתה מסנן את זה עם פחם פעיל אין שום זיהום.

יהודה קולן: צריך החלטת מנהל לפשרה עד שיהיה פתרון יקר מושלם.

לאה נס: אחרי המשרד לאיכות הסביבה יש לך משהו להוסיף?

ויקטור וייס: מקורו של המפגע הוא במשהו היסטורי.

לאה נס: זה נכון שמאז המטוסים הצרפתים וכל מפגעי הדלק, כבר לא ממשיכים?

אורי לוין: זה נדע עוד 20 שנה.

ויקטור וייס: אפשר לקבל את הפירוט הזה מחיל האוויר.

ויקטור וייס: מאחר שזה זיהום שמקורו היסטורי, ובצה"ל לא היה מי שירכז נושא איכות הסביבה, מרגע הטיפול הנקודתי במניעת הזיהום, המשך זיהומים נוספים, כל הטיפול וההתנהלות מול נציבות המים והגורמים השונים היא של משרד הביטחון שיהודה הציג השתלשלות הדברים.

ויקטור וייס: אנחנו לא היינו מעורבים.

ויקטור וייס: בתוך הצבא עשינו פעילות כדי למנוע הישנות מקרים דומים.

ניסן סלומינסקי: היום יש מישהו שמרכז הפעילות או עדיין בודקים?

ויקטור וייס: יש.

צביקה טסלר: לגבי ריכוז העבודה, ויקטור מרכז העבודה בכל הצבא, אני בחיל האוויר.

צביקה טסלר: אני מטפל עם עוד הרבה אנשים שעוסקים בתחום.

צביקה טסלר: מ- 98' התחלנו מהלך מאוד עמוק ורחב שנועד לטפל בכל איכות הסביבה.

לאה נס: בדיון היום לא מדובר רק על דוח המבקר, כי זה המשך לנושאים שטיפלנו.

לאה נס: אם נסתכל על הדוח שהוא פרק נרחב על איכות הסביבה, אני יכולה לערוך כל שבוע ישיבה על נושא.

לאה נס: היום מתמקדים בזיהומי המים, אז אם תוכל תתמקד, שנדע שב-20 שנה האחרונות נעשה משהו כדי שהזיהומים לא יימשכו.

צביקה טסלר: עד 98' ההתעסקות הייתה כדי למנוע אותו מקרה בודד, ומודה שלא היה תהליך סדור שהסתכל קדימה כמו היום.

צביקה טסלר: היום המצב אחרי לגמרי מ-98.

לאה נס: רק מאז יש מישהו שאחראי על איכות סביבה?

צביקה טסלר: יש השקעת כספים קבועה רק לתחום איכות סביבה.

צביקה טסלר: ב-04' השקענו כ-5 מיליון שקלים של חיל האוויר לטיפול , פלוס כ- 3 מיליון שקלים של הבסיסים עצמם.

צביקה טסלר: בסיס חצור קיבל תקן לאיכות הסביבה של מכון התקנים,זה מבוצע בליווי משרד איכות סביבה.

צביקה טסלר: משמעות התקן זה קודם כל שיודעים בדיוק מה הפערים; זה אומר שהוא סיים שנה של סקר שבדק כל המקורות המזהמים, ועכשיו שנים קדימה אמור לתקן כל הליקויים.

צביקה טסלר: בשנה שעברה עשינו סקר על מפרידי דלק, כדי לבדוק בעיית הפרדה.

צביקה טסלר: משום שעיקר עיסוקנו בשמן ודלק, זה מקור זיהום מאוד גדול.

צביקה טסלר: בעבר הייתה מודעות חלקית.

צביקה טסלר: אחרי הסקר יודעים להגיד הפערים, וזה אחד הדברים שמתקנים.

צביקה טסלר: לא סתם מבקר המדינה התייחס לחיל האוויר.

צביקה טסלר: הוא יודע בדיוק מה הפערים, ואיך סוגר לאורך השנים.

צביקה טסלר: בחצור - לדוגמא, התקנת מדידים קטודיים כאשר המטרה לדעת היא לדעת אם אין או יש דליפה, ממשיך בסקר מכלים.

צביקה טסלר: עד היום בדקנו כמעט חמישים אחוז מהמכלים בחיל האוויר, וכמעט לא מצאנו מיכל לא תקין, ויש כאלה שהשבתנו מראש.

צביקה טסלר: מבחינתנו בהסתכלות קדימה – לא מדבר על תקלות שקורות – אנחנו יודעים לדווח עליהם ולבצע טיפול מיידי.

צביקה טסלר: דוגמא נוספת, שהיא מאוד ייחודית לחיל האוויר, לפני 20 שנה החייל איבד טייסת בשנה.

צביקה טסלר: לא טייסים שנהרגו; מאז התחיל לטפל באיכות סביבה כמו לפני 20 שנה.

צביקה טסלר: היום חיל האוויר לא איבד מטוס אחד.

צביקה טסלר: בשנת 2003 מטוס אחד התרסק לצערי, אבל אני אומר את זה כי היום כאשר נופל מצבר בבסיס ונשפכת חומצה זה אירוע שמדווחים, עושים חקירה איך קרה, באותו יום מדווח לכל חיל האוויר שזה קרה ולמה, ובסוף מפיצים הלקחים כדי למנוע.

ניסן סלומינסקי: עושים טיפול במקום?

צביקה טסלר: כן.

לאה נס: השאלה אם עושים את תוצאת ההסקר.

לאה נס: רוצים תכלס, שזה נופל אם מיד מטהרים האזור.

צביקה טסלר: בחורף הקודם ביום גשום מאוד – גם רמת דוד, גם תל נוסף ווחצור, זה בסיסים בריטיים שהוקמו לפני קום המדינה – הגשם מציף מכלי הדלק, דלק עולה למעלה, ממיס הקרקע, ומדווחים על זיהום בנחל.

צביקה טסלר: באותו לילה סגן מבקר הבסיס עם אנשי המשרד לאיכות הסביבה, מגיעים, עוצרים הזיהום, מטפלים בפינוי הקרקע.

צביקה טסלר: זאת פעילות שגרתית אצלנו היום.

לאה נס: אלה אנשים של משרד איכות סביבה?

צביקה טסלר: כן.

צביקה טסלר: אם מסתכלים קדימה, הבעיה פתורה.

צביקה טסלר: זה מצריך עדיין מחיל האוויר השקעת כספים.

צביקה טסלר: התוכנית שלנו מדברת על עשר שנים לסגירת כל הפערים, אבל המשמעות קודם כל תקציבית.

לאה נס: הכל מתחיל ונגמר בכסף, אבל הבריאות והחיים שלנו הם ערך עליון.

ניסן סלומינסקי: יש תקן ורשימה, אבל יש מזהמים שלא ברשימה ולא בודקים, או בודקים כל המזהמים האפשריים.

צביקה טסלר: אנחנו לא עושים בדיקות למים, אנחנו מתרכזים בחומרים עצמם - דלק, שמן, חומרים מסוכנים שנמצאים.

צביקה טסלר: זה הדברים שאנחנו מטפלים כדי שלא יגיעו לקרקע.

צביקה טסלר: אני מדבר על מעצרות בכל מקום.

צביקה טסלר: יש דברים שהיום נראים טריוויאלים, בעבר אבסורדים.

צביקה טסלר: בעבר כאשר בנו מטוס, נזל דלק.

צביקה טסלר: היום לא מכבים מטוס בלי שמישהו אוגר ה-200 CC שנשפך מהמטוס.

צביקה טסלר: זו תרבות שהולכת ומתפתחת.

צביקה טסלר: אני רואה יתרון בתקן 14,001 מעבר לטיפול, זה חינוך לחיילים.

צביקה טסלר: היום כשאת נכנסת לבסיס מוסמך, רואה החיילים מתנהגים אחרת, חושבים איך לשמור על איכות הסביבה.

לאה נס: ויקטור, האם הפעולות הללו נעשות גם בענפים האחרים ולא רק בחיל האוויר?

לאה נס: אני לא יודעת אם זה אחוז השמנים והדלקים הכי מזהמים אף על פי שזו המערכת הגדולה ביותר בצה"ל, אבל בטח יש עוד מקורות שמשתמשים בדלקים ובמזהמים, ולא רק זה.

ויקטור וייס: ב- 4-5 השנים האחרונות הוקם גוף שמתפעל את נושא איכות הסביבה בכל צה"ל, ומאז צה"ל עשה כברת דרך ניכרת.

ויקטור וייס: יש לו כיוון.

ויקטור וייס: האם הוא הגיע לסוף?

ויקטור וייס: ודאי שלא.

לאה נס: ברמה שהוא מדבר, יש עוד ענפים שעובדים בצורה הזאת?

ויקטור וייס: אם התשובה היא פשטנית, אז כן.

ויקטור וייס: התשובה הרבה יותר מורכבת; כדי להסביר מכלול הפעילות גם ברמת המודעות, הטיפול של הסקרים והטיפול במפגעים - אי אפשר לתת את זה ככה.

ויקטור וייס: אשמח לתת סקירה קצת יותר רחבה מה נעשה בצה"ל.

לאה נס: עוד יצא לך, כי נעבור נושא נושא.

לאה נס: לא נשאר רק בגדרות אותו בסיס, זה מחלחל לאדמה למים, משפיע על כולנו.

ויקטור וייס: לכן אני מציע שיהיה דיון מערכתי כדי למנוע מקרים כאלה.

לאה נס: זה הכיוון שלנו.

דוד ירוסלביץ': אני רוצה לתת דוגמה טובה למה שאמר ויקטור.

דוד ירוסלביץ': עשינו פעילות מאוד טובה במיפוי כל בסיסי צה"ל, ושיתוף הפעולה עם צה"ל הוא מאה אחוז, מטופל בסיס בסיס.

דוד ירוסלביץ': אגן ההיקוות של הכינרת ממזרח רמת הגולן עד אזור הגליל.

דוד ירוסלביץ': יש טיפול ושיתוף פעולה מצוין עם כל אנשי משרד הביטחון, צבא, טיפול מעולה.

לאה נס: אין פה אידיליה.

לאה נס: אם בשנות ה- 90' מתחילים לשמור על איכות הסביבה אנחנו מתפעמים, אבל זה עדיין לא אומר שאנחנו מזועזעים מהמצב.

לאה נס: ראש עיריית רמת השרון.

לאה נס: רמת השרון היא דוגמה שדיברנו רבות בה, וזה התפתח לא לכיוון הרצוי, דווקא.

יצחק רוכברג: תודה לך על כינוס הוועדה.

יצחק רוכברג: זה בדיוק יוצא בעיתוי אקטואלי של קטסטרופה שקורית ברמת השרון.

יצחק רוכברג: אין ספק שקריאה מפה יכולה לעזור מהר ומיידית בנושא רמת השרון.

יצחק רוכברג: הסקר הוא לא כי מדינת ישראל החליטה יום אחד לעשות סקר, זה בגלל תביעה שהגישו תושבים ב-99'.

יצחק רוכברג: דרך זה התחיל התהליך ונעשה סקר.

יצחק רוכברג: לפני כשבועיים קיבלתי טלפון מהרופאה המחוזית של משרד הבריאות שמודיעה שהגיעו תוצאות בדיקה מחו"ל, ובה נמצא חומר שלא בתקן הישראלי, פרכלורט, מהווה סכנה.

יצחק רוכברג: אני לא הידרולוג, קיבלתי ההודעה, קיימנו מיד ישיבת חירום עם חברי מועצת העיר ועם הנוגעים בדבר והתחלנו להתקדם.

יצחק רוכברג: הבנו שיש בעיה.

יצחק רוכברג: המזל שלי ברמת השרון כראש עיר חדש, שיש אנשים ברמת השרון שמלווים אותנו בדרג המקצועי בהתנדבות - שני פרופסורים, דוקטור אחד - פרופ' נדב אהרונסון, מר אורי לוין יו"ר הוועדה לאיכות הסביבה.

יצחק רוכברג: הרופאה המחוזית הודיעה בישיבה המחוזית לפני כשבועיים שהתגלה חומר וצריך לנקוט צעד.

יצחק רוכברג: בשלב הראשון לא ידעו איך לנהוג.

יצחק רוכברג: לולא פרופ' אהרונסון שהתעקש שהפרכלורט שנכנס לבאר אינו מסונן דרך המסננים והפחמים שנמצאים אצלנו – היינו ממשיכים היום עולם כמנהגו נוהג, והקצב היה איטי.

יצחק רוכברג: התעקשות שלו הובילה למצב שהרופאה המחוזית חלחל לה ספק, ולמחרת הודיעו על סגירת באר אחת עם ריכוז גבוה של החומר.

יצחק רוכברג: הצלחנו להיערך, ומתוך 7 בארות 3 נסגרו בשנים האחרונות.

יצחק רוכברג: עכשיו עובדים עם תפוקה של 4 בארות ברמת השרון.

יצחק רוכברג: לאורך כל הדרך נשלחו דגימות נוספות לארצות הברית, ואנחנו בקשר מתמיד עם משרד הבריאות.

יצחק רוכברג: אני מודאג, חרד, חושש ואני משדר כביכול רוגע, אבל אני גם בהיסטריה כי אני יודע פחות או יותר מה הולך לקרות.

יצחק רוכברג: הודות להתעקשות של פרופ' אהרונסון.

יצחק רוכברג: עוד יומיים שלושה אמורים לקבל תוצאות הבדיקות מארצות-הברית, וידוע כמעט בוודאות שהתוצאות יראו שכל הבארות של רמת השרון מזוהמות והחומר אינו מסונן באמצעות מערכת הסינון המקומית.

יצחק רוכברג: קיבלתי מכתב ביום שישי האחרון ב-11:01: "מאחר שאתה נדר שלהיערך לניקוי ולטיפול בפרכלורט..." - איש לא הנחה אותי איך לטפל, אף אחד לא יודע איך לטפל, גם המומחים אומרים שאי אפשר לסנן במערכת הקיימת.

יצחק רוכברג: וצריך לבדוק בחו"ל אם יש חברה שעושה את זה, אם בכלל.

יצחק רוכברג: אני במצב שאני צריך לטפל בזה, ומאפשרים לי כחודש ימים להפעיל הבארות, אחרת צריך לסגור.

יצחק רוכברג: בעוד חודש - זה מה שהיה ביום שישי - חייבים לסגור הבארות.

יצחק רוכברג: אני לא ערוך, לא יכול, לא מסוגל, אין לי כלי אף אחד לא מנחה איך לעשות.

יצחק רוכברג: צריך לספק מים ל-47 אלף תושבים.

יצחק רוכברג: התקיימה ישיבה שלשום במוצאי שבת בעירייה עם כל הצוות המקצועי, כינסתי קואליציה, אופוזיציה כי אמרתי שזה מצב חירום וצריך להיאבק.

יצחק רוכברג: פתאום מנסים להרגיע אותי, אומרים לי: "לא בדיוק התכוונו ככה ולא בדיוק אמרנו ככה".

יצחק רוכברג: כנראה שנוצר קשר בקרב המשרדים הנוגעים בעניין, ונאמר לי למצוא פתרון.

יצחק רוכברג: איש לא שינה את נוסח המכתב, ואני יודע בוודאות שהבארות האלה לא רק מזוהמות, אלא גם אי-אפשר לטפל בזה.

יצחק רוכברג: לפני כשבועיים פניתי לשרים הנוגעים בדבר: לשר התשתיות ולשר הפנים ולשר לאיכות הסביבה.

יצחק רוכברג: למזלי, הטוב או הרע שלושתם משינוי; איש מהם לא חזר אליי ולא דיבר אתי.

יצחק רוכברג: אתמול נוצר קשר עם שר התשתיות, והוא אמר שיפנה אליי בחזרה.

יצחק רוכברג: אני לא מסוגל להבין איזו אדישות זאת.

יצחק רוכברג: פניתי אתמול למזכיר הממשלה ולשרים הנוגעים שוב והודעתי להם שאני דורש ישיבת חירום בדרג של ממשלה או ועדת שרים.

יצחק רוכברג: אני שמח על כינוס הוועדה הזאת, כי זה נופל בדיוק בעיתוי הנכון.

יצחק רוכברג: היום ב- 17:30 תתקיים אצלי ישיבה עם נציבות המים: עם הסגן ועם הנציב עצמו.

יצחק רוכברג: הדרישה שלי היא אולטימטיבית בעניין הזה לפעול במסגרת של חירום.

יצחק רוכברג: אני יושב ונראה לי שהכול רגוע, אבל אני אומר לכם בוודאות שבעוד חודש-חודש חצי נהיה בקטסטרופה, ואני מבקש להיערך במסגרת של חירום לחיבור צינור המים למקורות.

יצחק רוכברג: מי שצריך להנחות אותנו, ומי שצריך לתת את ההוראה ואת התקציבים זו הממשלה כי אני לא אשם שתע"ש שנמצאת ברמת-השרון.

יצחק רוכברג: לכן אני מבקש שתצא מכאן קריאה חד-משמעית לחבר את רמת-השרון אתמול למקורות.

יצחק רוכברג: יש אפשרות לעשות את זה תוך כמה חודשים ואז ניערך וינחו אותי.

יצחק רוכברג: אני לא מסוגל לעשות את זה, אין לי שום אפשרות.

לאה נס: צר לי שהשרים הנכבדים הם במקרה משינוי, אבל אנחנו לא מערבים פה פוליטיקה.

לאה נס: יש כאן נציגים ממשרד התשתיות וגם מהמשרד לאיכות הסביבה.

לאה נס: לצערי, אין פה נציג ממשרד הבריאות, אבל הפעם אני לא יכולה להתלונן עליהם כי זו פאשלה שלנו שהם לא הגיעו, כי הם לא קיבלו הודעה על הישיבה.

לאה נס: אני בהחלט אפנה לשר הבריאות בעניין הזה.

לאה נס: אם הנציגים של המשרדים רוצים להגיב בשם המשרד בהחלט ניתן קריאה לכל המשרדים שאמורים לטפל בעניין, וכמובן לשרים.

ברוך ובר: אני לא חושב שזו בעיה של רמת-השרון כי אספקת המים היא בתחום סמכות המשרד לאיכות הסביבה.

ברוך ובר: אני מעריך את ויקטור מאוד, הוא עושה את עבודתו נאמנה, אבל דומני שהבעיה היא לא עם הכוונות הטובות של ויקטור, אלא עם שתי בעיות אחרות: האחת, בעיה של האמצעים שהצבא מעניק לזה; אני לא השתכנעתי שהצבא מעניק מספיק אמצעים לקידום הנושא הזה.

ברוך ובר: הייתי שמח לראות את ויקטור בדרגה גבוהה יותר שמניעה מהלכים.

ברוך ובר: הדבר השני הוא שקיפות.

ברוך ובר: התיק שיש לי על צה"ל בהיותי האגף האחראי על מניעת זיהום מים מתוקים כמעט לא קיים.

ברוך ובר: אני חושב שגם בדו"ח מבקר המדינה נכתב על הנושא הזה.

ברוך ובר: אני מאמין שעשיתם עבודה נפלאה בחיל האוויר.

ברוך ובר: באופן מערכתי כל אימת שאנחנו נכנסים לאיזשהו מקום, כנראה שאנחנו מוצאים זוויות ראייה חדשות.

ברוך ובר: גם הפרשה הזאת של טיפת הדלק שנוסחה כ- 5 מ"ק דלק שדלפו לבסיס בנחל גמליאל והגיעו לים – זה כנראה הרבה יותר מ- 5 מ"ק – אנחנו מרגישים שהאינפורמציה שהגיעה אלינו קטועה, אנחנו חושבים שיש שם דברים הרבה יותר חמורים ממה שהוצג לפנינו אולי לא מתוך כוונה רעה, אלא מתוך חוסר הבנה מקצועי.

ברוך ובר: יש לנו היבטים שונים ממה שהצבא מציג, ואנחנו חושבים שהצבא אמנם מתחיל ללכת בכיוון הנכון, אבל הוא לא עושה את זה בעוצמה ובשקיפות הראויות.

ברוך ובר: זה שנה או שנתיים אני מנסה ליזום סיור במרכז הדלק כדי לבחון מה קורה, ולא מצליח כי בכל פעם שמגיע מועד הסיור הוא מבוטל עד שהרמתי ידיים.

לאה נס: אני אעזור לך לתאם את הסיור.

לאה נס: הוא מתאר תהליך, ואני מבינה שאתם לא מודעים לתהליך שהוא מתאר, ואם לא זה חבל מאוד.

ויקטור וייס: לא, אנחנו לא מודעים.

לאה נס: הוא חייב להיות שותף לתהליך.

צביקה טסלר: בקשר לנחל גמליאל אנשי המשרד לאיכות הסביבה ליוו את כל התהליך, היו כל הלילה שם, הורו מה לעשות.

ברוך ובר: איך ייתכן שיותר מחמישה קוב דלק הגיעו לים?

ברוך ובר: מי שגילה את זה אלה אנשי הים שלי.

ברוך ובר: 5 מ"ק דלק לא מגיעים מהבסיס אל הים, זה היה הרבה יותר מ- 5 מ"ק.

ברוך ובר: אני לא יכול לעבוד עם דברים כי התיק שלי כמעט ריק בנושא איכות הסביבה והקשר עם משרד הביטחון.

ברוך ובר: אני מוציא קריאה לעבוד ביחד.

ברוך ובר: אין לנו שום רצון להגיע לדברים סודיים.

ברוך ובר: הדברים השוטפים, הנהלים, אמצעי אחזקה, כמויות הבדיקות שאתם עושים, אילו בדיקות עשיתם בבסיס חיל האוויר.

לאה נס: זה נושא מאוד חשוב.

לאה נס: גם בנושא האסבסטים הצגתם שיתוף פעולה בין המשרד לבין המערכת הצבאית, אבל זה לא היה מספק.

לאה נס: מכיוון שבשנים האחרונות הגיעו למסקנה שכבר אי-אפשר לא לטפל ולעשות את זה, אז אם עושים את זה צריך לעשות את זה בצורה הטובה ביותר, במיוחד כאשר יש לנו כל-כך הרבה פגעים מהעבר לא יכולים יותר לא לטפל, אי-אפשר ללכת בעצלתיים, צריך ללכת על זה בגדול כדי להשלים פערים של כל השנים הארוכות האלה.

לאה נס: בהתחלה לא הייתה מודעות, וגם כשהייתה מודעות לא עשו את זה.

לאה נס: היום אי אפשר להתחמק כבר ולהגיד שאין מודעות, הקלסר שלו צריך להיות עב-כרס.

ברוך ובר: הייתי איש מילואים במפקדת קצין רפואה ראשי עד שהבינו שאני עובד במשרד לאיכות הסביבה, ומאז הפסיקו להזמין אותי למילואים.

לאה נס: זו נימה אישית, בדברים כאלה אני לא יכולה להתערב בוועדה לאיכות הסביבה.

ויקטור וייס: באשר לאמצעים ולכוח האדם, לצערי, אלה דברים שלא בשליטתי.

לאה נס: בגלל זה נמליץ על עלייה בדרגה כדי שמי שאחראי על איכות הסביבה בצה"ל צריך להיות---

ויקטור וייס: אני לא חושב שהפתרון הוא רק הדרגה.

ויקטור וייס: לי יש שיתוף פעולה מלא עם המשרד לאיכות הסביבה.

לאה נס: אבל אתה לא משתף אותם מספיק.

ויקטור וייס: אחד הפערים היו שהיו משקעים מן העבר, אבל בשנים האחרונות הם לא צפו בכלל.

ויקטור וייס: להפתעתי, גיליתי תוך כדי התנהלות מבקר המדינה כל מיני פערים שלא הגיעו אליי מעולם.

ויקטור וייס: מאז שהנושאים האלה עלו יש תוכנית עבודה מאוד מפורטת, שהוצגה ביום חמישי האחרון לסמנכ"ל בכיר לאכיפה, איך הצבא מהדק את הקשר עם המשרד לאיכות הסביבה, כולל הקמת ועדות וצוותים משותפים לגישור על כל אחת מהבעיות שעלו: חומרים מסוכנים, דלקים ושמנים, אכיפה ופיקוח.

ויקטור וייס: רק לפני שבועיים היה מבצע אכיפה ענק של המשרד לאיכות הסביבה בפיקוד צפון בשיתוף אתנו בהתראה של אפס.

ויקטור וייס: זו פעילות של המחוזות, כך שההנהלה הראשית פחות מכירה את זה, והקשר ישיר עם המחוזות.

ויקטור וייס: אנחנו עושים מגן השרה לאיכות הסביבה, זו פעילות אדירה זו השנה השנייה.

ויקטור וייס: בשנה שעברה היו 14 מועמדים, היום יש למעלה מ- 30.

לאה נס: מה שאקטואלי לישיבה הזאת שאנחנו לא יכולים להשלים עם פגעי העבר, אלא חייבים לתקן את פגעי העבר.

לאה נס: גם אם מהיום והלאה אתה עושה פעילות ברוכה אתה לא יכול להתחיל מהיום, ולהתעלם ממה שהיה כי זה נשאר ומתפשט.

לאה נס: לכן חייבים לתת את הפתרון.

לאה נס: אי אפשר לקבל את התשובות שאמר לנו נציג משרד הביטחון שבסופו של דבר לא הגיע לפשרה הנכונה, ודברים לא נעשים מכיוון שהכול דיבורים.

ויקטור וייס: בנוגע לפערים שיש מקורם בתשתיות מאוד ישנות של עשרות שנים לפני כן.

ויקטור וייס: ביולי 2004

ויקטור וייס: הנחה אותנו סגן הרמטכ"ל לרכז עבודת מטה לריכוז כל הפערים והמפגעים ההיסטוריים של צה"ל.

ויקטור וייס: זה פרויקט אדיר.

ויקטור וייס: והכנת תוכנית עבודה רב שנתית מתומחרת שתוצג לאישור סגן הרמטכ"ל.

ויקטור וייס: כל התוכנית הזו בשיתוף עם המשרד לאיכות הסביבה.

ויקטור וייס: כבר קיבלתי מהמשרד לאיכות הסביבה הגדרת סדרי עדיפויות לטיפול.

ויקטור וייס: אנחנו עומדים להציג למשרד לאיכות הסביבה את כל הפערים, את סדרי העדיפויות ואת התעדוף של הטיפול.

משה חזות: מדברים על כל המתחמים, ואני מבקש להתייחס גם למתחם יבנה .

משה חזות: כשאנשים פרטיים מזהמים ומוציאים להם צווים, זה בסדר, אבל כשהמדינה מזהמת העולם כמנהגו נוהג, לא נעשה שום דבר, וזה דבר חמור מאוד.

לאה נס: בגלל זה אנחנו יושבים פה ומבקרים את הרשות המבצעת.

משה חזות: במתחם יבנה יש 300 דונם שלהבדיל ממתחמים אחרים שנוקו מהמזהמים, לגבי יבנה, גם הנפלים, הפצצות, הכדורים – הכול נמצא שם; למי התהום מחלחלים החומרים המזהמים.

משה חזות: על זה אני רוצה לקבל תשובה.

לאה נס: אנחנו רוצים תשובה גם ממערכת הגיחון וגם מנציבות המים וגם ממשרד הביטחון שמשאירים שם את כל הפסולת, וזה מזהם.

שרה אלחנני: זה המשרד לאיכות הסביבה, זה לא אנחנו.

פיני קבלו: מיקדת את הדיון דווקא בנושאים של תע"ש רמת השרון

לאה נס: זיהומים ממערכת הביטחון.

פיני קבלו: צריך לקרוא מכאן למערכת הביטחון להגדיל את שיתוף הפעולה בנושא של פתרונות הקצה למערכות ביוב.

פיני קבלו: ביטולים, ביקורים וסיורים אותו דבר חוזר גם בתחום שלנו.

פיני קבלו: ויקטור לא צריך לעבוד רק עם המשרד לאיכות הסביבה, אלא צריך גם לתאם פעולות גם עם גופים שמבצעים פעולות ונמצאים בקשר עם הרשויות המקומיות.

פיני קבלו: הטיפול בביוב בארץ בדרך-כלל מבוצע על-ידי המערכות המוניציפליות, ובסיסי צבא צריכים להתחבר אל הרשויות בצורה מתואמת, והיות שרוב הבסיסים נמצאים בממשקים מוניציפליים וברשויות מוניציפליות אין שום סיבה שהמערכת הצבאית תבנה מערכות נפרדות ותקים לעצמה תשתיות נפרדות.

פיני קבלו: יש לנו מקרים כמו בבסיס נבטים שמעבר לגדר נבנה היום מת"ש, ואנחנו לא מצליחים להגיע לחיבור עם מפקד חיל האוויר בנושא של חיבור בסיס חיל האוויר למת"ש ערוער.

פיני קבלו: בה"ד 1 יכול לקבל שירותים מהמועצה המקומית במצפה רמון, ועוד כהנה וכהנה נושאים ודוגמות שבתיאום פשוט וברצון טוב אפשר להגיע לפתרונות.

לאה נס: אתה יכול לענות על מתחם יבנה?

ברוך ובר: הכרתי את הנושא באופן אישי רק לפני חודש-חודשיים בדוח מבקר המדינה, והייתה ישיבה בנושא הזה.

ברוך ובר: אני יודע שהגיעו להסדר בין מערכות הביטחון שבמקום תופקד שמירה עד שיינתן מענה לכל המפגעים שיש שם.

ברוך ובר: המשרד לאיכות הסביבה הוא לא שחקן פעיל מאוד בנושא הזה, כי זו בעיה ביטחונית קודם כל.

ברוך ובר: לאחר-מכן בעיקר פינוי כל המפגעים שהם בעיקר תחמושת נטושה.

יהודה גיא: אני רוצה לתת רקע על נושא יבנה.

יהודה גיא: מתחם יבנה סמוך למתחם שהיה שלנו ששייך לחבל יבנה.

יהודה גיא: מדובר על מתחם של 300 דונם שבו נערמה תחמושת שלל ממלחמת ששת הימים, וחברה פרטית שלא קיימת יותר היום קיבלה על עצמה לפרק את התחמושת הזאת.

יהודה גיא: בשנת 68' הייתה שם התפוצצות עם הרוגים והשטח ננטש.

יהודה גיא: כיוון שהשטח של תע"ש היה סמוך נתבקשנו לשים על זה עין, ופתאום זה נדבק לנו כמו ספחת.

לאה נס: למה הייתה הכוונה לשים על זה עין, מה הייתם אמורים לעשות?

יהודה גיא: דבר לא היינו אמורים לעשות, לא שמרנו על המקום, זה לא היה מעולם שלנו, לא הייתה פעילות במקום, ואין עוררין על העניין הזה.

יהודה גיא: במאי 2001 היה שם אירוע בטיחותי נוסף של שריפה שלשמחתנו לא הסתיים עם נפגעים.

יהודה גיא: כיוון שאנחנו מכירים את השטח, פעלנו יחד עם היחידה לסילוק פצצות של צה"ל כדי שלא ייפגע השטח שמחוץ למתחם הזה.

יהודה גיא: השטח של 600 דונם היה של מערכת הביטחון של תחמושת שלל ישנה בת 40 שנה, ומערכת הביטחון צריכה לתת על זה מענה.

משה חזות: המקום מסוכן מאוד.

משה חזות: שלשום פרצה שם עוד שריפה.

משה חזות: אדוני דיבר על הפיצוץ שהיה שם לפני שנה וחצי; המקום עזוב, מתרחשים שם מסיבות אסיד.

משה חזות: יש שם גם גנבות חול והמתחמים של גנבות החול משמשים למסיבות אסיד.

משה חזות: טיולי ג'יפים מסתובבים שם.

לאה נס: עברה גוררת עברה, אתה אומר.

יהודה גיא: העובדות שמשה מציין הן נכונות.

יהודה גיא: מכיוון שאנחנו מומחים לתחמושת אמרנו שאפשר לנקות את השטח.

לאה נס: אין לכם מעורבות, אבל אתם מעורבים מאוד במתחם הזה, אתה אומר.

יהודה גיא: ואני אסביר מדוע.

יהודה גיא: כיוון שאנחנו מומחים בתחמושת אנחנו מוכנים לעשות פעולה שתנקה את השטח מזיהום התחמושת שלו, ומצד שני תפיק מיליוני קובים של חול שהוא משאב לאומי, ומכירת החול תממן את העניין הזה.

יהודה גיא: יש הסכם משולש בין מִנהל מקרקעי ישראל לבין מערכת הביטחון ותע"ש איך צריך לנקות את המקום הזה.

יהודה גיא: בשלב ראשון יש לנקות את השטח מחומרי חבלה לא כל-כך מפני שזה מזהם את השטח כי יש שם מוצרים ישנים, אבל במיוחד בגלל העובדה שהדבר הזה יכול להגיע כאמצעי לחימה נגדנו.

יהודה גיא: יש שם אמצעי לחימה זמינים על פני השטח.

לאה נס: זה משהו אחר, אבל פה צריכה להיות גם מעורבות של המשרד.

ברוך ובר: קודם לטפל בתחמושת

משה חזות: אני מזמין את חברי הוועדה לביקור כי אין טוב ממראה עיניים.

משה חזות: מה שקורה שם זו קטסטרופה, צריך להגיע לשם ולקבל החלטות.

לאה נס: אני מסכימה אתך, אבל תאמין לי שאם אנחנו נסייר כל היום בארץ במפגעים לא יהיה לנו זמן לדון.

משה חזות: אנחנו מספרים פה רק את קצה המזלג של מה שקורה שם.

משה חזות: כשיקרה אסון אז יהיו כספים לפינוי הנפגעים.

משה חזות: המתחם הזה נופל הרבה זמן בין הכיסאות, בין מנהל מקרקעי ישראל, בין תע"ש, אחד אומר שזה שלו, והשני אומר זה לא שלו.

משה חזות: יש בלבול במה שקורה שם.

משה חזות: למעלה מ- 300 דונם משאב יקר למדינה, לעיריית יבנה במיוחד.

משה חזות: צריך לסייר שם במיוחד ולקבל החלטות.

משה חזות: אתם תגיעו לשם ותראו איזו הזנחה.

משה חזות: היום יש שמירה בערך.

משה חזות: על מתחם של 300 דונם קשה מאוד לשמור.

שירלי בבאי: החומרה של הדברים היא שהדברים עולים וצפים על פני השטח רק בגלל הדוח.

שירלי בבאי: בתור גוף שמבקש נתונים צריכה להיות שקיפות.

יהודה גיא: לא הייתה שקיפות?

שירלי בבאי: גם לגבי תע"ש יש הרבה מאוד נתונים.

לאה נס: בישיבה הקודמת היו הרבה מאוד השגות, ארבע שנים היה פינג פונג רק בשביל להיכנס, לא נתנו להיכנס למפעלים.

יהודה גיא: את לא מתבלבלת עם עובדות, ממש לא.

שירלי בבאי: אני מבקשת פירוט של כל החומרים שנפלטו ממפעלי תע"ש בארץ, ואני חוזרת מההערה.

שירלי בבאי: הצבא הוא גורם תעשייתי גדול מאוד, וזו בעיה מאוד חמורה.

שירלי בבאי: אנחנו דורשים דרישות ממפעלים מזהמים ומגורמים פרטיים, ונמשיך לדרוש.

שירלי בבאי: פה פועל צבא שמשימותיו חשובות וגורם לזיהומים במשך שנים.

שירלי בבאי: כולם מדברים על דברים היסטוריים, אבל דברים עדיין קורים.

שירלי בבאי: יש עדיין הרבה מאוד דברים שעלו מהדוח ויש עוד הרבה דברים שאנחנו לא יודעים עליהם, כמו תחנות דלק שקמות ללא תשתיות, על התנהלות, על זיהומים.

שירלי בבאי: לא דיברנו על קצה קצהו של הקרחון הזה.

שירלי בבאי: בסופו של יום אם לא נקיים את הדיונים האלה פעם בשבוע, אנחנו לא בדיוק יודעים איך זה נעשה: 5 מיליון שאדון חיל האוויר מדבר עליהם זה כלום, זה לעג לרש.

שירלי בבאי: מדובר על בעיה מאוד קשה שתצלול למעמקים רק לפי נכונות משרד הביטחון לחתום עם נציבות המים דברים.

שירלי בבאי: אין יכולת אכיפה לצבא; אין נתונים על מה שקורה שם.

שירלי בבאי: הדברים האלה מאוד חמורים.

שירלי בבאי: אם נשים את המיקוד על תעש רמת השרון, עיקר הטענות צריכות להיות מופנות לתעש כי כרגע העירייה מתמודדת עם בעיה מאוד חמורה כל-כך הרבה שנים הדברים האלה נסחבים ולא נשמעת אפילו מילה אחת על הגורם שגרם לכל זה.

יצחק רוכברג: מה זה ייתן לי?

שירלי בבאי: יכול להיות שהעירייה מעבר לזה שיש לי ביקורת על זה שהיא צריכה להקצות את אותם כספים שנכנסים למימון, היא צריכה גם למצוא פתרונות.

שירלי בבאי: צריך להפנות את האצבע לתע"ש.

שירלי בבאי: המאבק נגד תע"ש חל, לצערי, בכל מיני מוקדים בארץ שאנחנו מנסים לגרום לזה שהמזהם אכן ישלם, והוא צריך לחול גם על רמת-השרון.

יצחק רוכברג: לא נעים לי להגיד, אבל הם משתפים פעולה.

שירלי בבאי: שישלמו על ניקוי הבארות.

שירלי בבאי: אתה אומר אין הכסף לממן את החיבור למקורות.

גידי פרישטיק: אני חייב לתקן את שירלי.

גידי פרישטיק: עיריית רמת השרון תבעה את תע"ש בתביעה שתלויה ועומדת, ועילת התביעה היא כל העלויות לטיהור הבארות.

גידי פרישטיק: מבחינה זו עיריית רמת השרון עובדת לפי העיקרון ש"מזהם משלם".

גידי פרישטיק: מזכיר לך את שיתוף הפעולה בין התובעים הייצוגיים לבין אדם, טבע ודין.

גידי פרישטיק: עיריית רמת השרון מחויבת להשבת הכספים האלה.

גידי פרישטיק: ברשותך מכוון את הפרוז'קטור לברוך ושואל אותו בקשר לתע"ש רמת השרון, מה קורה שם עם סקר הקרקע ופעולות הטיהור.

גידי פרישטיק: הפרויקט הזה כן במנדט של המשרד לאיכות הסביבה.

גידי פרישטיק: היום בעקבות מסקנות הביניים אני בהחלט מטיל לפתחכם משימה לא פשוטה.

גידי פרישטיק: מגלים מזהמים חדשים, מה הנציבות עושים, מה המשרד עושה?

ברוך ובר: בשנת 2000 בערך האוצר העביר לנציבות המים כ- 17 מיליון שקל לצורך בדיקת כתם הזיהום, ומאז ועד עכשיו נעשו מספר מפגשים עם נציבות המים, התחילה עבודה, המשרד לאיכות הסביבה לא מרגיש שהוא שותף לתהליכים.

ברוך ובר: אני הייתי בשתיים-שלוש פגישות משנת 2000 בנושא הזה שנציבות המים ערכה עם אוניברסיטת בן-גוריון.

ברוך ובר: אנחנו מרגישים שהעבודה שנעשית היא בהיבט המחקרי, פחות בהיבט של הנושא שקשור בעניין של הפשרת קרקעות במתחם אליהו.

ברוך ובר: לאחרונה פנה סמנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה במכתב לנציבות המים עם העתק לאוצר, לאמור שאנחנו חוששים שהסקר לא ייתן למשרד לאיכות הסביבה את הכלים שהוא צריך כדי לתת חוות דעת לציבור מה גודל הפגיעות.

גידי פרישטיק: איפה החסם כרגע?

ברוך ובר: אנחנו חושבים שהסקר שנעשה ייתן תשובה מאוד חשובה, אבל לא מלאה מההיבטים של המקור.

ברוך ובר: אנחנו חושבים שצריכים לשנות את הסקר, לעשות אותו בצורה שונה.

ברוך ובר: לצערנו, אנחנו מקבלים מידע לא שלם, ומה שנעשה בעניין זיהום קרקעות לחלוטין לא מספק, לא עוקב אחר הפרוטוקולים שלנו.

ברוך ובר: תע"ש בית הכרם זה המתחם התעשייתי שאני מכיר שבו נעשית העבודה הכי מפורטת שאני מכיר בנושא של זיהום קרקע, כנ"ל בתע"ש מגן.

ברוך ובר: לצערי, מודלים מנצחים כאלה לא חזרו בתע"ש רמת השרון.

ברוך ובר: אני מקווה שהסקרים ייעשו גם בתע"ש רמת השרון, ולא משנה מה הדרך; אם באמצעות נציבות המים או בכל כלי אחר.

ברוך ובר: אני מאמין שהדבר הזה ייעשה בסופו של דבר.

לאה נס: נציבות המים, אתה רוצה להגיב?

דוד ירוסלביץ': אני רוצה להתייחס לשני דברים.

דוד ירוסלביץ': לגבי הקרקע, במסגרת התקציב שקיבלנו ממדינת ישראל לצורך ביצוע הסקר קיבלנו חלק ממנו צבוע לצורך ביצוע סקר קרקע, וכל היתר לצורך ביצוע סקר מי תהום.

דוד ירוסלביץ': אנחנו עומדים בזה עד האגורה האחרונה; כל 800 אלף הדולר מיועדים לסקר קרקע.

דוד ירוסלביץ': התוכנית הוצגה לאנשי המשרד לאיכות הסביבה, גם הובאה להם כמצגת על-ידי מבצעי הקרקע ושרה מרכזת את כל הפרויקט.

דוד ירוסלביץ': הבנו מהם שהסכום הזה שהוקצב כפי שהם רואים את הצורך לא יספיק, ביקשנו מהם להציג דרישה נוספת ונלך יחד לאוצר ונבקש סכום נוסף.

דוד ירוסלביץ': זה כרגע מה שעומד בבסיס.

קריאה: עם ה- 800 אלף כן שיתפתם פעולה?

דוד ירוסלביץ': כן.

ברוך ובר: החוקרים שלכם לא מבצעים נכון---

דוד ירוסלביץ': הוצג בפני הסמנכ"ל לאיכות הסביבה סקר קרקע.

ברוך ובר: הוא אמר שלא מקובל עליו.

דוד ירוסלביץ': הוא לא אמר שזה לא מקובל עליו, זה אתה אומר את זה.

דוד ירוסלביץ': אל תגיד דברים בשם אומרם כשהם לא נכונים.

דוד ירוסלביץ': לגבי רמת השרון, אנחנו טיפלנו לקראת הישיבה שתתקיים היום ב- 17:30 בכמה היבטים: האחד טיפול בפרכלורט שנמצא בבארות האלה.

דוד ירוסלביץ': יש כנראה דרך, אנחנו בודקים את זה.

דוד ירוסלביץ': הידע הזה נמצא רק בארצות-הברית, לא בארץ.

דוד ירוסלביץ': אנחנו בודקים את זה עם חברה שיודעת לטפל בזה.

דוד ירוסלביץ': אנחנו אפילו יודעים פחות או יותר מה העלות של זה.

דוד ירוסלביץ': יש עוד בעיה של אינטראקציה בין החומר הזה לבין חומרים אחרים שכנראה עשוי להצביע על צורת הטיפול, אנחנו עוד לא יודעים.

דוד ירוסלביץ': אני אביא לך את תוצאות הבדיקה הנוספת שלא שינו שום דבר.

דוד ירוסלביץ': בדיוק אותן תוצאות, כאילו אין טיפול.

לאה נס: לא ברור לי, האם מאפשרים את השאיבה גם בחודש הקרוב הזה?

לאה נס: האמת היא שאני מתאפקת לשאול איפה התושבים שצועקים על מה שהיה עד אתמול, אבל איך אנחנו ממשיכים בחודש הזה?

דוד ירוסלביץ': ייאמר לזכותם שהם צועקים.

דוד ירוסלביץ': המלצנו לראש העיר להתחבר למקורות, אבל להתחבר לרשויות שיש להן הפקות פרטיות זה עולה יותר כסף.

לאה נס: באיזו עילה ההמלצה הייתה?

לאה נס: ידעתם שזה גם במחיר של אסון הפרכלורט?

דוד ירוסלביץ': לא להיסחף.

דוד ירוסלביץ': לא לדבר במושגים של אסון.

דוד ירוסלביץ': גם הפרכלורט בשלב זה הוא עוד לא אסון.

נדב אהרונסון: האמריקנים כתבו במאמר שהם מצאו במי תהום 20 חלקים למיליון, והם שמחים מאוד מפני שאת המים האלה לא שותים.

דוד ירוסלביץ': אני לא אמרתי שאפשר לשתות אותם.

דוד ירוסלביץ': אנחנו יודעים היום לתת פתרונות.

דוד ירוסלביץ': פתרון אחד קיים, קיים היום חיבור למקורות בהיקף של כ- 3 מיליון קוב שהעירייה ניצלה מתוכו 20%.

דוד ירוסלביץ': היום אין הפקות פרטיות, חבל שייקחו ממקורות, זה עולה יותר.

דוד ירוסלביץ': אני יודע את מצב הרשויות, אפילו של רמת השרון.

דוד ירוסלביץ': עד היום היה חבל, היום זה קיים.

דוד ירוסלביץ': אפשר להתחיל מחר בבוקר ולספק כ- 350 קוב מים בשעה לרמת השרון.

לאה נס: צר לי שמשרד הבריאות לא נמצא פה, אבל אני לא מבינה איך משרד הבריאות מאפשר לא רק את החודש, ולא מוחה על הפאשלה שהייתה.

דוד ירוסלביץ': אנחנו נערכים גם על תגבור אספקה מדרום בתיאום חברת מקורות.

דוד ירוסלביץ': אנחנו נציג את זה בפני ראש העיר אחר הצוהריים.

דוד ירוסלביץ': זה לא יהיה בהליך מהיר.

יצחק רוכברג: לא יהיה בהליך מהיר?

יצחק רוכברג: אז תביא את הצבא שיביא לי מים.

דוד ירוסלביץ': זה גם תלוי בכם.

יצחק רוכברג: בי?

יצחק רוכברג: אתמול תקבל אישור.

דוד ירוסלביץ': בוא נדבר על זה אחר-הצוהריים, לא נתווכח על זה עכשיו.

לאה נס: השאלה שלי הייתה על סיכון הציבור במקרה הזה גם בתקופה שהיה, וגם לגבי מה שקורה עכשיו.

לאה נס: אולי אתה תוכל להבהיר את הנושא, פרופ' אהרונסון.

דב אהרונסון: ראש העיר יחסית רגוע כי הוא לא כימאי ולא טוקסיקולוג.

דב אהרונסון: אנחנו מבינים קצת יותר.

דב אהרונסון: אני אתן קצת נתונים כדי שזה יקפיץ את הנושא לרמות קצת אחרות.

דב אהרונסון: אני יצאתי לגמלאות והחלטתי להתנדב ולעזור קצת ברמת השרון.

לאה נס: הזדמנות לברך אותך ואנשים כמוך שמשתלבים עם הארגונים הירוקים ועוזרים לנו לקדם את הנושאים.

נדב אהרונסון: היות שאני לא פוליטי ולא ממומן על-ידי אף אחד אני חופשי להגיד ולחשוב מה שאני רוצה.

נדב אהרונסון: הדבר המדהים במדינת ישראל הוא שאין שום צוות במשרד הבריאות או בנציבות המים שלוקח את הספרות וקורא מה קורה בארצות-הברית, אירופה, מה יש במי התהום.

נדב אהרונסון: התברר לי שבתע"ש השתמשו בפרכלורט, ובמשך 24 שעות מצאתי שהספרות מלאה בארצות-הברית מ- 97' בפרכלורט ובמי תהום, כולל במי שתייה.

יצחק רוכברג: אף אחד לא ראה את זה קודם.

נדב אהרונסון: למה אף אחד לא אוסף את האינפורמציה במדינת ישראל כדי לצפות מה יכול לקרות ולבדוק?

נדב אהרונסון: הם אומרים שזה לא בתקן, אף אחד לא בודק את זה, זה ישנו שם.

נדב אהרונסון: בזכות תע"ש דיווחו ומצאו שיש פרכלורטים.

נדב אהרונסון: אנחנו באנו בדרישה לחפש כל מה שיש, ואף אחד לא אמר שזה סוף הסיפור.

נדב אהרונסון: ככימאי פרכלורט הוא חומר מחמצן.

נדב אהרונסון: במערכות כאלה כל מיני כימיקלים, חומרים מחמצנים יכולים לייצר עוד כל מיני חומרים לא סימפטיים, ואנחנו לא יודעים את כל החבילה.

נדב אהרונסון: האמריקנים אומרים בפירוש שהממצאים הסופיים יהיו בסוף 2007, אבל כבר יש להם המלצות ביניים.

נדב אהרונסון: יש ויכוח אם זה יהיה חמישה חלקים למיליון, שמונה חלקים למיליון.

נדב אהרונסון: הרמה הכי נמוכה אצלנו היא 60.

קריאה: זה הרבה מאוד.

נדב אהרונסון: אז אמרו יערבבו מים טובים עם רעים, אז מה, במקום 60 יהיו 30, אז מה עשינו?

נדב אהרונסון: כלום.

נדב אהרונסון: דבר שני, כדי להראות את הדחיפות של הנושא, היות שהפרכלורטים מסיסים במים והם מדידים יש כבר מאמרים שמראים שנמצאו פרכלורטים בחלב פרות בקליפורניה.

נדב אהרונסון: אני מכיר את הנושא הזה, ואם זה בחלב פרות זהה יכול להיות גם בחלב אם.

נדב אהרונסון: זה גם סיפור אחר לגמרי.

נדב אהרונסון: זה לא אומר שזה ישנו, זה יכול לקרות.

לאה נס: הכול עניין של ריכוזים, הריכוזים חשובים.

נדב אהרונסון: בדקנו גם את האפשרות לנקות את זה.

נדב אהרונסון: זה יקר ומסובך, והתברר שכשמנקים חומר אחד אנחנו עלולים לעשות נזק אחר עם חומרים אחרים בגלל האינטראקציה עם חומרים אחרים.

נדב אהרונסון: אנחנו נכנסים לסיבוך מאוד גדול בחומרים טוקסיקולוגיים, ואין לנו מושג אם בעוד חודש לא תהיה לנו כמות יותר גדולה, ואנחנו יודעים שבקידוחים שמהם אנחנו לא שותים הרמות הרבה יותר גבוהות.

לאה נס: מה שמצאו כבר מספיק גבוה.

נדב אהרונסון: בישיבה שקיימנו משרד הבריאות לא ידעו משום דבר.

נדב אהרונסון: הגענו לנקודה מה עושים.

נדב אהרונסון: אני אמרתי שאסור לשתות את המים של רמת השרון.

לאה נס: אז מה אתה אומר?

לאה נס: שתינו כל כך הרבה זמן.

נדב אהרונסון: ב- 24 שעות אי אפשר לפתור, אבל אסור לשתות את המים האלה יותר מאשר עוד חודש, צריך להפסיק לשתות תוך חודש.

נדב אהרונסון: צריך להביא לנו אתמול את כל כמות המים שאנחנו זקוקים לה לרמת השרון מפני שהמים האלה לא ראויים.

לאה נס: בסיכום לעניין הזה, מכיוון שבוועדה הזאת שמתעסקת במפגעי איכות הסביבה העיקרון המנחה הוא הזהירות המונעת, וכשיש סבירות גבוהה על נוכחות גורמים מזהמים בתוך המים, אני חושבת שגם העירייה צריכה למצוא את הפתרון המיידי כדי שהאזרחים לא ימשיכו לשתות את המים.

לאה נס: גם אם הם שתו כך וכך שנים אנחנו לא יודעים מה הם שתו, כי לא בדקו את הכול.

לאה נס: במקביל לפתור את כל הבעיות: המזהם משלם, המערכת השלטונית, אבל קודם כל צריך לדאוג לבריאות הציבור.

לאה נס: אני מצטערת שמתחילת הישיבה אני מזכירה את הפינג-פונג, אבל ברמת השרון צריך לפתור את זה מידית לפני כל ההתחשבנויות מי ישלם, איך ומה.

לאה נס: זה לא יכול להיות על חשבון בריאות הציבור.

לאה נס: וזה מה שראש העיר צריך לעשות היום.

לאה נס: גם אם זה יותר יקר לשלם לנציבות המים מישהו צריך לשלם, אבל שלא יבוא על חשבון בריאות התושבים.

שירלי בבאי: מה הסיבה שלא סוגרים?

שירלי בבאי: אני לא מצליחה להבין.

יצחק רוכברג: אני לא כימאי ולא רופא, אני צריך לפעול לפי המוסדות הרשמיים של מדינת ישראל מנחים אותי לפעול.

יצחק רוכברג: כשקיבלתי את המכתב שאמר לי מפורשות שנותן לי חודש אני לא הסתפקתי בזה, אלא כינסתי את הישיבה וזימנתי את משרד הבריאות לישיבה.

יצחק רוכברג: נאמר לי מפורשות שלא צריך להיכנס לפניקה, צריך לחכות חודש.

יצחק רוכברג: שאלתי למה חודש.

יצחק רוכברג: מבחינתי, חששתי להיראות כמי שלוקח אחריות ויוצר פניקה והיסטריה כללית, אני חייב לעבוד לפי מה שאומרים לי.

יצחק רוכברג: כשאני שומע עכשיו את פרופ' נדב אהרונסון ואת התוצאות ברור לי שאני צריך להפעיל את כל מדינת ישראל, ולא מעניין אותי איך זה יקרה, שיעבירו לי לפרק זמן קצוב עוקבים ומים.

לאה נס: אמרת את זה בתחילת דבריך בתחילת הישיבה.

לאה נס: אני רוצה לסכם את הישיבה.

לאה נס: תושבי רמת השרון, אבל גם כל תושבי מדינת ישראל ראויים למי שתייה ראויים, ולכן נציבות המים בישראל צריכה לבדוק בכל המקומות שכבר נעשים הסקרים את הבדיקות של כל הגורמים החדשים שנמצאים בספרות וידועים בארצות מתקדמות כדי שלא נשמע על רעלים שנמצאו ואם שתינו את זה 20 שנה אפשר עוד חודש-חודשיים.

לאה נס: צריך לפתור את זה.

לאה נס: אין מה לעשות, אבל במקומות שהיו מפעלי תע"ש נמצאו זיהומי קרקע ומים.

לאה נס: עדיין לא קיבלתי תשובה לגבי כל המקומות, הוזכרו כאן מספר מקומות.

לאה נס: בישיבה הקודמת הזכרנו את כל שמונת האתרים שבהם היו או ישנם מפעלי תע"ש.

לאה נס: צריך לבדוק שבכל המקורות הללו המים יהיו ראויים.

לאה נס: בעניין חצור זה מביש שאחרי כל כך הרבה שנים לא מצאו פשרה.

לאה נס: פשרה בנושא כזה היא קצת בעייתית, אבל להשאיר את המצב כפי שהוא זה עוול ושערורייה.

לאה נס: נצא בקריאה לשר הביטחון ולשר הבריאות בעניין רמת השרון.

לאה נס: אני לוקחת על עצמי את הבעיה שמשרד הבריאות לא הגיע לישיבה.

לאה נס: נבקש ממנו גם את התשובות לאיכות המים הראויים לשתייה.

לאה נס: גם להם יש מחלקת מחקר שצריכה להיות מאוד מעודכנת באשר למה שקורה, ולא לשמוע רק היום על דברים שיודעים אותם כבר עשור, והם לא נבדקים.

לאה נס: באותה נשימה אני רוצה להזכיר את זיהום הקרקעות המזוהמות שמחלחלום למי התהום ומזהמות את מקורותיהם; שלא נמצא חילוקי דעות ואי הבנה בין המשרדים הממשלתיים.

לאה נס: הם חייבים שיתוף פעולה.

לאה נס: אני רוצה לחזור לתחילת הדיון לצה"ל.

לאה נס: חזר פה דבר מאוד ברור באשר לשיתוף הפעולה והשקיפות.

לאה נס: אמנם שעל כל דבר שקשור בביטחון אנחנו אומרים שהוא חסוי.

לאה נס: עברנו את זה, התקדמנו שלב, וישנם נושאים רחבים שאפשר לפתוח אותם ולדון בשקיפות ולשתף פעולה, ודאי עם השרים הממשלתיים.

לאה נס: אי אפשר להגיד שכל מה שקשור לצבא הוא חסוי, עברנו את השלב הזה, אנחנו צריכים להשלים פערים, וזה מה שצריך לעשות.

לאה נס: אני אפנה בעניין הזה גם לשר הביטחון שייפתחו השערים ושיתוף הפעולה יהיה מלא ולא רק נקודתי כי יש לנו הרבה פערים להשלים.

איילת רוזן: אני מבקרת הפנים של המשרד לאיכות הסביבה.

איילת רוזן: העדכון העובדתי הוא שהייתה החלטה ב- 1 בספטמבר של ועדת שרים לביקורת בעניין מתחם יבנה.

איילת רוזן: בעקבותיו הוקם צוות שאמור לדווח לוועדת שרים בעוד 3 חודשים על הטיפול המלא במתחם.

איילת רוזן: ועדת שרים ראתה בחשיבות העניין עוד לפני פרסום הדוח.

לאה נס: אני מודה לך על ההערה, אולי זה באמת ירגיע.

איילת רוזן: כמבקרת פנים אני רואה הרבה פעמים את הצמתים של חוסר שיתוף פעולה בין משרדים.

לאה נס: גם אנחנו רואים את זה בכל ישיבה.

לאה נס: כשאנחנו יושבים פה אנחנו קצת מגשרים.

איילת רוזן: לעניין סקר רמת השרון זה כבר בתהליכים מתקדמים, אבל יהיו סקרים במתחמים אחרים של תע"ש.

איילת רוזן: אין אדם שיכול לערער על כך שהמשרד הממונה על זיהומי קרקע חייב להיות מעורב מתחילת ביצוע הסקר.

איילת רוזן: הוא קובע את הפרוטוקולים, יש לו הנתונים המקצועיים החיוניים.

לאה נס: תודה רבה.